Računari...
zavoleo sam ih od trenutka kada sam uspeo da priuštim sebi svoj računar
u praskozorju modernog računarstva,
davnih osamdesetih.
Od tada sam imao puno raznih računara
i hvalio sam, javno, jedne ili druge
Nedavno međutim, misli su mi poletele, kao i mnogim drugima ka slobodnom softveru.
Česte su zablude o čemu se tu radi
i želeo bih da doprinesem da postane jasnije
jer ovo je godina jubileja,
i želim da pomognem da je svi proslavimo
i pogledamo u budućnost slobodnog softvera.
Uzmimo vodovodnu instalaciju
u vašoj kući
u koju se možda ne razumete,
ali možda je prijatelj dobar sa tim stvarima
i može vam predložiti da pomerite cev ili sifon,
ili da premestite ventil.
I time nećete prekršiti zakon, zar ne?
Zato što je to vaš dom i vaša instalacija.
Sa računarom to nije moguće.
Nije dozvoljeno da prčkate po operativnom sistemu,
niti da podelite vaše ideje o operativnom sistemu sa drugima
zato što su i Apple i Microsoft, firme koje stoje iza dva popularna operativna sistema
veoma uporne u činjenici da ih oni poseduju
i da niko drugi ne sme bilo šta da preispituje.
Sada, ovo može da zvuči prirodno:
„Zašto ne bi zabranili?“
Ali pravo pitanje je, zašto vi ne biste mogli?
I zašto zajednica ne može da izmeni, unapredi i razmeni unapređenja?
Na kraju, nauka tako funkcioniše...
Znanje je slobodno,
i znanje se razmenjuje u pravoj nauci.
Ako nije tako — to je loša nauka
i to je vid tiranije.
Ovako je, zapravo, sve počelo
Čovek po imenu Ričard Stolman
odlučio je pre 25 godina da napiše novi operativni sistem,
od temelja do krova.
Ovaj sistem je nazvao GNU, od „GNU nije Uniks“
zato što nije Uniks,
iako mu je sličan u mnogo čemu,
ali je svaki deo, svaki modul, svako malecno parče koda
(a kod je ogroman jer radi na raznim vrstama računara — platformama)
se pravi u zajednici, od strane programera „tamo negde“
koji su dobrodošli u GNU zajednicu, da pomognu i unaprede softver.
Svaki „distro“, kako se zovu, svaku distribuciju GNU-a
proveravaju, razvijaju i prilagođavaju
ljudi sa motivacijom da naprave savršen sistem (neki su doduše i plaćeni za to)
koji će koristiti što veći broj korisnika, na različitim platformama.
E sada, u jednom trenutku trebalo je napisati centralni deo operativnog sistema, kernel.
I tada je Linus Torvalds, možda ste čuli za njega,
napisao kernel koji je dobio ime po njemu,
Linuks
ili lajnuks kako ga neki ljudi izgovaraju.
Linuks je kernel koji radi uz GNU
a ja ovde
samo hoću da podsetim da su GNU i Linuks dva bliska stuba zajednice slobodnog softvera,
ljudi koji veruju, a ovo je važan deo,
da softver mora biti slobodan,
da zajednici korisnika treba biti dozvoljeno da ga primeni,
prilagodi, izmeni i unapredi i raširi unapređenja okolo,
kao u nauci.
To je u suštini poruke.
Kao što pravi naučnici dele dostignuća i celokupno znanje je otvoreno i slobodno
tako treba biti i sa operativnim sistemom.
Pa ako podržavate GNU,
ako podržavate Linuks i Fondaciju za slobodni softver,
verovatno se pitate „Šta ja mogu da uradim?“
Najočiglednije je da koristite GNU/Linuks operativni sistem na računaru.
Lakše je nego što možda mislite.
Otvorite veb stranicu gnu.org i probajte da pronađete distribuciju koja vam odgovara.
Verovatno, ako želite sistem sa dobrim grafičkim sučeljem,
nešto poput Dži-Nju-Sens, gNewSense
Videćete već na gnu.org.
Ili ako ste prava pčelica,
možda želite da isprogramirate nešto svoje.
Možda ćete poželeti da doprinesete priči
koja čini GNU i Linuks onim što su danas.
U svakom slučaju,
Nadam se da ćete mi se pridružiti
i poželeti projektu GNU srećan dvadeset i peti rođendan.
Zapravo, uradimo to sada...
Srećan rođendan, GNU!
Dvadeset i pet godina iskustva.
Operativni sistem za budućnost.
Sloboda!
Čokoladno ukusna.
Najslađi operativni sistem na svetu...
i potpuno slobodan.
Titl: Gregory Maxwell Prevod: Goran Rakić, http://ngo.fsn.org.rs