copyright-and-globalization.html - en to cs translation catalogue (153 entries)

note: type: Content of: <title>
en: Copyright and Globalization in the Age of Computer Networks - GNU Project - Free Software Foundation
cs: Autorská práva a globalizace ve věku počítačových sítí – Projekt GNU – Nadace pro svobodný software

note: type: Content of: <div><h2>
en: Copyright and Globalization in the Age of Computer Networks
cs: Autorská práva a globalizace ve věku počítačových sítí

note: type: Content of: <div><div><p>
en: The following is an edited transcript from a speech given at <abbr title="Massachusetts Institute of Technology">MIT</abbr> in the Communications Forum on Thursday, April 19, 2001.
cs: Následující text je upravený přepis projevu, předneseného v Komunikačním Fóru na <abbr title="Massachusetts Institute of Technology">MIT</abbr> ve čtvrtek, 19. dubna 2001.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>DAVID THORBURN, moderator</b>: Our speaker today, Richard Stallman, is a legendary figure in the computing world, and my experience in trying to find a respondent to share the podium with him was instructive.  One distinguished MIT professor told me that Stallman needs to be understood as a charismatic figure in a biblical parable&mdash;a kind of Old Testament anecdote-lesson.  &ldquo;Imagine,&rdquo; he said, &ldquo;a Moses or a Jeremiah&mdash;better a Jeremiah.&rdquo; And I said, &ldquo;Well, that's very admirable.  That sounds wonderful.  It confirms my sense of the kind of contribution he has made to the world.  Then why are you reluctant to share the podium with him?&rdquo; His answer: &ldquo;Like Jeremiah or Moses, he would simply overwhelm me.  I won't appear on the same panel him, but if you asked me to name five people alive in the world who have truly helped us all, Richard Stallman would be one of them.&rdquo;
cs: <b>DAVID THORBURN, moderátor</b>: Náš dnešní řečník, Richard Stallman, je legendární postavou ve světě počítačů a má zkušenost s hledáním odpůrce, který by s ním sdílel pódium, byla poučná. Jeden význačný profesor z MIT mi řekl, že Stallmana je třeba chápat jako charismatickou postavu v biblickém podobenství – něco na způsob poučného příběhu ze Starého zákona. „Představte si,“ řekl mi, „Mojžíše nebo Jeremiáše – lépe Jeremiáše.“ A já povídám, „Dobrá, to je opravdu velkolepé.“ To zní úžasně. Potvrzuje to můj dojem z příspěvku, který učinil pro svět. Proč se tedy zdráháte sdílet s ním pódium? Jeho odpověď: „Jako Jeremiáš nebo Mojžíš, jednoduše by mě rozdrtil. Neobjevím se s ním ve stejné debatě, ale pokud byste mě požádal, abych jmenoval pět žijících lidí z celého světa, kteří nám skutečně všem pomohli, Richard Stallman by byl jedním z nich.“

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>RICHARD STALLMAN</b>: I should [begin by explaining why I have refused to allow this Forum to be web cast], in case it wasn't clear fully what the issue is: The software they use for web broadcasting requires the user to download certain software in order to receive the broadcast.  That software is not free software.  It's available at zero price but only as an executable, which is a mysterious bunch of numbers.
cs: <b>RICHARD STALLMAN</b>: Měl bych začít vysvětlením, proč jsem odmítl dovolit, aby se toto fórum vysílalo přes web, v případě že by nebylo zcela jasné, v čem je onen spor: Program, který používají pro vysílání po webu, vyžaduje, aby si uživatel stáhl určitý program, chce-li vysílání přijímat. Tento program není svobodný software. Je dostupný za nulovou cenu, ale pouze jako spustitelný soubor, což je tajemná hromádka čísel.

note: type: Content of: <div><p>
en: What it does is secret.  You can't study it; you can't change it; and you certainly can't publish it in your own modified version.  And those are among the freedoms that are essential in the definition of &ldquo;free software.&rdquo;
cs: Co dělá, je tajné. Nemůžete to studovat; nemůžete to změnit; a zcela určitě to nemůžete publikovat ve své vlastní pozměněné verzi. A tato práva patří mezi ta, která jsou základem definice „software s otevřeným zrdojovým kódem.“

note: type: Content of: <div><p>
en: So if I am to be an honest advocate for free software, I can hardly go around giving speeches, then put pressure on people to use nonfree software.  I'd be undermining my own cause.  And if I don't show that I take my principles seriously, I can't expect anybody else to take them seriously.
cs: Tedy pokud chci být upřímným obhájcem svobodného software, stěží mohu chodit okolo a pronášet projevy, a potom nutit lidi, aby používali nesvobodný software. Tím bych podkopával své vlastní úsilí. A pokud já neukáži, že beru své principy vážně, nemohu od nikoho jiného čekat, že je bude také brát vážně.

note: type: Content of: <div><p>
en: However, this speech is not about free software.  After I'd been working on the free software movement for several years and people started using some of the pieces of the GNU operating system, I began getting invited to give speeches [at which] &hellip; people started asking me: &ldquo;Well, how do the ideas about freedom for software users generalize to other kinds of things?&rdquo;
cs: Nicméně, tato řeč není o svobodném software. Poté, co jsem pracoval ve Free Software Movement po několik let a lidé začali používat některé části operačního systému GNU, byl jsem zván, abych přednášel projevy [na kterých] &hellip; lidé se mě začali ptát: „Dobrá, jak se tyto myšlenky ohledně svobod pro uživatele software zobecní na ostatní druhy věcí?“

note: type: Content of: <div><p>
en: And, of course, people asked silly questions like, &ldquo;Well, should hardware be free?&rdquo; &ldquo;Should this microphone be free?&rdquo;
cs: A, samozřejmě, kladli hloupé otázky jako například „měl by být hardware svobodný?“ „Měl by tento mikrofon být svobodný?“

note: type: Content of: <div><p>
en: Well, what does that mean? Should you be free to copy it and change it? Well, as for changing it, if you buy the microphone, nobody is going to stop you from changing it.  And as for copying it, nobody has a microphone copier.  Outside of <cite>Star Trek</cite>, those things don't exist.  Maybe some day there'll be nanotechnological analyzers and assemblers, and it really will be possible to copy a physical object, and then these issues of whether you're free to do that will start being really important.  We'll see agribusiness companies trying to stop people from copying food, and that will become a major political issue, if that technological capability will ever exist.  I don't know if it will; it's just speculation at this point.
cs: Dobře, co to znamená? Měli byste být svobodní ho kopírovat a měnit? Dobře, co se měnění týká, koupíte-li si mikrofon, nikdo vám nemůže zabránit ho změnit. A k tomu kopírování, nikdo nemá kopírku na mikrofony. Mimo <cite>Star Trek</cite> takové věci neexistují. Možná jednou budou nanotechnologické analyzátory a montéři, a bude doopravdy možné zkopírovat fyzický objekt, a potom tyto otázky, zda jste svobodní to udělat začnou být opravdu důležité. Uvidíme zemědělské společnosti, jak se snaží zastavit lidi kopírovat jídlo, a to se stane důležitým politickým problémem, pokud taková technologická možnost bude někdy existovat. Nevím zda ano; nyní je to pouze spekulace.

note: type: Content of: <div><p>
en: But for other kinds of information, you can raise the issue because any kind of information that can be stored on a computer, conceivably, can be copied and modified.  So the ethical issues of free software, the issues of a user's right to copy and modify software, are the same as such questions for other kinds of published information.  Now I'm not talking about private information, say, personal information, which is never meant to be available to the public at all.  I'm talking about the rights you should have if you get copies of published things where there's no attempt to keep them secret.
cs: Pro ostatní druhy informací ale můžete nadhodit tento problém, protože jakýkoli druh informací, který lze uložit do počítače, může být případně kopírován a upravován. Tedy etické problémy kolem svobodného software, otázky práv uživatele kopírovat a upravovat software, jsou stejné jako tyto otázky pro ostatní druhy publikovaných informací. Teď nemluvím o soukromých informacích, řekněme osobních informacích, u kterých se nezamýšlí, aby byly vůbec veřejně dostupné. Mluvím o právech, která byste měli mít, pokud získáte kopie publikovaných věcí, kde není žádná snaha udržet je tajné.

note: type: Content of: <div><p>
en: In order to explain my ideas on the subject, I'd like to review the history of the distribution of information and of copyright.  In the ancient world, books were written by hand with a pen, and anybody who knew how to read and write could copy a book about as efficiently as anybody else.  Now somebody who did it all day would probably learn to be somewhat better at it, but there was not a tremendous difference.  And because the copies were made one at a time, there was no great economy of scale.  Making ten copies took ten times as long as making one copy.  There was also nothing forcing centralization; a book could be copied anywhere.
cs: Abych vysvětlil své myšlenky k tomuto tématu, rád bych shrnul dějiny rozšiřování informací a autorských práv. Ve starověku byly knihy psány perem, a kdo uměl číst a psát, mohl zkopírovat knihu zhruba stejně efektivně, jako kdokoli jiný. Někdo, kdo to dělal celé dny, se nejspíš naučil být v tom trochu lepší, ale nebyl zde strašlivý rozdíl. A protože se kopie dělaly po jedné, nebyly zde žádné ekonomické úspory z rozsahu. Udělat deset kopií zabralo desetkrát více času než udělat jednu kopii. Nebylo zde ani nic vnucující nějakou centralizaci; kniha se dala zkopírovat kdekoli.

note: type: Content of: <div><p>
en: Now because of this technology, because it didn't force copies to be identical, there wasn't in the ancient world the same total divide between copying a book and writing a book.  There are things in between that made sense.  They did understand the idea of an author.  They knew, say, that this play was written by Sophocles but in between writing a book and copying a book, there were other useful things you could do.  For instance, you could copy a part of a book, then write some new words, copy some more and write some new words and on and on.  This was called &ldquo;writing a commentary&rdquo;&mdash;that was a common thing to do&mdash;and these commentaries were appreciated.
cs: Teď kvůli této technologii, protože nevynucovala, aby kopie byly shodné, nebylo ve starověku ostré dělítko mezi kopírováním knihy a napsáním knihy. Jsou věci mezi tím, které dávají smysl. Oni chápali myšlenku autora. Oni věděli, řekněme, že tuto hru napsal Sofokles, ale mezi napsáním knihy a zkopírováním knihy byly další užitečné věci, které mohli dělat. Například, mohli jste zkopírovat část knihy, dopsat nějaká nová slova, zkopírovat něco víc a dopsat nějaká nová slova a tak dál a dál. Tomu se říkalo „napsat komentář“ – to byla častá věc, kterou dělali – a tyto komentáře byly ceněny.

note: type: Content of: <div><p>
en: You could also copy a passage out of one book, then write some other words, and copy a passage from another book and write some more and so on, and this was making a compendium.  Compendia were also very useful.  There are works that are lost but parts of them survived when they were quoted into other books that got to be more popular than the original.  Maybe they copied the most interesting parts, and so people made a lot of copies of these, but they didn't bother copying the original because it wasn't interesting enough.
cs: Mohli jste také zkopírovat pasáž z jedné knihy, pak dopsat nějaká další slova, zkopírovat pasáž z jiné knihy a dopsat něco dalšího a tak dál, a tomu se říkalo vytvořit přehled. Přehledy byly také velice užitečné. Jsou ztracená díla, jejichž části přežily, když byly citovány v jiných knihách, které se staly populárnějšími než původní díla. Možná zkopírovali nejzajímavější místa, a tak lidé vytvořili mnoho kopií těchto děl, ale nezatěžovali se kopírováním originál, protože nebyl dostatečně zajímavý.

note: type: Content of: <div><p>
en: Now as far as I can tell, there was no such thing as copyright in the ancient world.  Anyone who wanted to copy a book could copy the book.  Later on, the printing press was developed and books started to be copied on the printing press.  Now the printing press was not just a quantitative improvement in the ease of copying.  It affected different kinds of copying unevenly because it introduced an inherent economy of scale.  It was a lot of work to set the type and much less work to make many identical copies of the page.  So the result was that copying books tended to become a centralized, mass-production activity.  Copies of any given book would probably be made in only a few places.
cs: Nyní, jak dalece mohu říci, ve starověkém světě nebylo nic jako autorská práva. Kdokoli chtěl kopii knihy si mohl tu knihu zkopírovat. Později byl vynalezen knihtisk a knihy začaly být kopírovány v tiskárnách. Tiskárny nebyly pouze kvantitativní pokrok ve snadnosti kopírování. Ovlivnily různé druhy kopírování nerovnoměrně, neboť přinesly neoddělitelnou úsporu z rozsahu. Dalo hodně práce něco vysázet a mnohem méně práce udělat mnoho stejných kopií stránky. Takže výsledek byl, že kopírování knih začala být centralizovaná, hromadná výroba.

note: type: Content of: <div><p>
en: It also meant that ordinary readers couldn't copy books efficiently.  Only if you had a printing press could you do that.  So it was an industrial activity.
cs: Také to znamenalo, že obyčejní čtenáři nemohli kopírovat knihy efektivně. Pouze měl-li jste tiskárnu, mohl jste to dělat. Byla to tedy průmyslová činnost.

note: type: Content of: <div><p>
en: Now for the first few centuries of printing, printed books did not totally replace hand-copying.  Hand-copied books were still made, sometimes by rich people and sometimes by poor people.  The rich people did this to get an especially beautiful copy that would show how rich they were, and poor people did it because maybe they didn't have enough money to buy a printed copy but they had the time to copy a book by hand.  As the song says, &ldquo;Time ain't money when all you got is time.&rdquo;
cs: Po prvních několik století tisku tištěné knihy zcela nenahradily ruční kopírování. Ručně psané knihy se stále dělaly, někdy bohatými a někdy i chudými lidmi. Bohatí je dělali, aby získali obzvláště krásnou kopii knihy, která by ukazovala, jak jsou bohatí, a chudí je dělali, protože třeba neměli dost peněz na tištěnou kopii, ale měli čas zkopírovat knihu ručně. Jak říká písnička, „Čas nejsou peníze, pokud všechno co máš je čas.“

note: type: Content of: <div><p>
en: So hand-copying was still done to some extent.  I think it was in the 1800s that printing actually got to be cheap enough that even poor people could afford printed books if they were literate.
cs: Takže ruční kopírování se stále ještě do určité míry dělalo. Myslím, že to bylo v letech 1800, kdy se tisk stal natolik levným, že si dokonce i chudí lidé mohli pořídit tištěné knihy, pokud byli gramotní.

note: type: Content of: <div><p>
en: Now copyright was developed along with the use of the printing press and given the technology of the printing press, it had the effect of an industrial regulation.  It didn't restrict what readers could do; it restricted what publishers and authors could do.  Copyright in England was initially a form of censorship.  You had to get government permission to publish the book.  But the idea has changed.  By the time of the U.S. Constitution, people came to a different idea of the purpose of copyright, and I think that that idea was accepted in England as well.
cs: Autorská práva se rozvíjela spolu s používáním knihtisku a v závislosti na technologii knihtisku působila jako průmyslová regulace. Nevymezovala, co mohou dělat čtenáři; vymezovala, co mohou dělat vydavatelé a autoři. Autorská práva v Anglii byla původně formou cenzury. Museli jste získat vládní povolení k publikaci knihy. Tato myšlenka se ale změnila. V době vzniku ústavy Spojených států přišli lidé s odlišnou myšlenkou účelu autorských práv a myslím, že tato myšlenka byla přijata i v Anglii.

note: type: Content of: <div><p>
en: For the U.S. Constitution it was proposed that authors should be entitled to a copyright, a monopoly on copying their books.  This proposal was rejected.  Instead, a crucially different proposal was adopted which is that, for the sake of promoting progress, Congress could optionally establish a copyright system that would create these monopolies.  So the monopolies, according to the U.S. Constitution, do not exist for the sake of those who own them; they exist for the sake of promoting the progress of science.  The monopolies are handed out to authors as a way of modifying their behavior to get them to do something that serves the public.
cs: Pro americkou ústavu bylo navrženo, že by autorům měla být udělena autorská práva, monopol na kopírování jejich knih. Tento návrh byl zamítnut. Místo toho byl přijat zásadně odlišný návrh a to ten, že v zájmu podpory pokroku, Kongres může případně zavést systém autorských práv, který vytvoří tyto monopoly. Tedy tyto monopoly, podle ústavy Spojených států, neexistují v zájmu těch, kdo je vlastní; existují v zájmu podpory pokroku vědy. Tyto monopoly se přenechávají autorům jako způsob, jak změnit jejich chování tak, aby dělali něco, co slouží veřejnosti.

note: type: Content of: <div><p>
en: So the goal is more written and published books which other people can then read.  And this is believed to contribute to increased literary activity, increased writing about science and other fields, and society then learns through this.  That's the purpose to be served.  The creation of private monopolies was a means to an end only, and the end is a public end.
cs: Tedy cílem je více napsaných a vydaných knih, které si pak mohou ostatní lidé přečíst. Věří se, že to přispívá ke zvýšené literární činnosti, zvýšenému psaní o vědě a dalších oborech, a společnost se z toho nakonec učí. To je účel, kterému to má sloužit. Vytvoření soukromých monopolů byl pouze prostředek k cíli, a ten cíl je veřejný cíl.

note: type: Content of: <div><p>
en: Now copyright in the age of the printing press was fairly painless because it was an industrial regulation.  It restricted only the activities of publishers and authors.  Well, in some strict sense, the poor people who copied books by hand may have been infringing copyright, too.  But nobody ever tried to enforce copyright against them because it was understood as an industrial regulation.
cs: Autorská práva v době knihtisku byla celkem bezbolestná, protože to byla průmyslová regulace. Omezovala pouze činnost vydavatelů a autorů. Jistě, v určitém přísném smyslu, chudí lidé ručně kopírující knihy mohli také porušovat autorská práva. Nikdo ale ani nezkoušel je na nich vynucovat, protože se to chápalo jako průmyslová regulace.

note: type: Content of: <div><p>
en: Copyright in the age of the printing press was also easy to enforce because it had to be enforced only where there was a publisher, and publishers, by their nature, make themselves known.  If you're trying to sell books, you've got to tell people where to come to buy them.  You don't have to go into everybody's house to enforce copyright.
cs: Autorská práva ve věku knihtisku byla také snadno vynutitelná, protože stačilo vynucovat je pouze na vydavatelích, a vydavatelé, svou povahou, o sobě dávají vědět. Pokud se pokoušíte prodávat knihy, musíte lidem říct, kam mají přijít si je koupit. Nemusíte chodit do každého domu, abyste si vynutili autorská práva.

note: type: Content of: <div><p>
en: And, finally, copyright may have been a beneficial system in that context.  Copyright in the U.S. is considered by legal scholars as a trade, a bargain between the public and authors.  The public trades away some of its natural rights to make copies, and in exchange gets the benefit of more books' being written and published.
cs: A nakonec, autorská práva mohou být výhodný systém v tomto kontextu. Autorská práva ve Spojených státech jsou právníky považována za obchod, dohodu mezi veřejností a autory. Veřejnost se vzdá některých svých přirozených práv vytvářet kopie a výměnou dostane zisk ve více napsaných a vydaných knihách.

note: type: Content of: <div><p>
en: Now, is this an advantageous trade? Well, when the general public can't make copies because they can only be efficiently made on printing presses&mdash;and most people don't own printing presses&mdash;the result is that the general public is trading away a freedom it is unable to exercise, a freedom that is of no practical value.  So if you have something that is a byproduct of your life and it's useless and you have the opportunity to exchange it for something else of any value, you're gaining.  So that's why copyright may have been an advantageous trade for the public in that time.
cs: Je tento obchod výhodný? Dobře, pokud široká veřejnost nemůže vytvářet kopie, protože účinně je možné je vytvářet pouze v tiskárnách – a většina lidí nevlastní tiskárny – výsledek je, že široká veřejnost se vzdává svobody, kterou nemůže využívat, svobody, která nemá praktickou hodnotu. Tedy pokud máte něco, co je vedlejším produktem vašeho života a je to zbytečné a máte příležitost to vyměnit za něco jiného, co má nějakou hodnotu, získáváte. To je důvod, proč autorská práva mohla být v té době pro veřejnost výhodným obchodem.

note: type: Content of: <div><p>
en: But the context is changing, and that has to change our ethical evaluation of copyright.  Now the basic principles of ethics are not changed by advances in technology; they're too fundamental to be touched by such contingencies.  But our decision about any specific question is a matter of the consequences of the alternatives available, and the consequences of a given choice may change when the context changes.  That is what is happening in the area of copyright law because the age of the printing press is coming to an end, giving way gradually to the age of the computer networks.
cs: Kontext se ale mění, a to musí změnit naše etické hodnocení autorských práv. Základní etické principy se nemění pokrokem v technologii; jsou příliš zásadní, aby se jich dotkly takové eventuality. Naše rozhodnutí o libovolné konkrétní otázce je ale záležitost důsledků dostupných alternativ, a následky dané volby se mohou změnit, pokud se změní kontext. To je to, co se děje v oblasti autorského zákona, protože věk knihtisku se blíží ke konci, a postupně ustupuje věku počítačových sítí.

note: type: Content of: <div><p>
en: Computer networks and digital information technology are bringing us back to a world more like the ancient world where anyone who can read and use the information can also copy it and can make copies about as easily as anyone else could make them.  They are perfect copies and they're just as good as the copies anyone else could make.  So the centralization and economy of scale introduced by the printing press and similar technologies is going away.
cs: Počítačové sítě a digitální informační technologie nás přivádějí zpátky do světa spíše podobného starověku, kde kdokoli kdo umí číst a využívat informace je může také kopírovat a může dělat kopie zhruba stejně snadno, jako je může dělat kdokoli jiný. Jsou to perfektní kopie a jsou stejně dobré jako kopie, které může udělat kdokoli jiný. Tedy centralizace a úspory z rozsahu, které představuje knihtisk a podobné technologie, mizí.

note: type: Content of: <div><p>
en: And this changing context changes the way copyright law works.  You see, copyright law no longer acts as an industrial regulation; it is now a Draconian restriction on a general public.  It used to be a restriction on publishers for the sake of authors.  Now, for practical purposes, it's a restriction on a public for the sake of publishers.  Copyright used to be fairly painless and uncontroversial.  It didn't restrict the general public.  Now that's not true.  If you have a computer, the publishers consider restricting you to be their highest priority.  Copyright was easy to enforce because it was a restriction only on publishers who were easy to find and what they published was easy to see.  Now the copyright is a restriction on each and everyone of you.  To enforce it requires surveillance&mdash;an intrusion&mdash;and harsh punishments, and we are seeing these being enacted into law in the U.S. and other countries.
cs: A tento měnící se kontext mění způsob, jakým fungují autorská práva. Jak vidíte, autorská práva už nepůsobí jako průmyslová regulace; nyní je to drakonické omezení široké veřejnosti. Bývalo to omezení vydavatelů v zájmu autorů. Nyní, z praktických důvodů, je to omezení veřejnosti v zájmu vydavatelů. Autorská práva bývala celkem bezbolestná a nekontroverzní. Neomezovala širokou veřejnost. Nyní to není pravda. Máte-li počítač, vydavatelé považují za svou nejvyšší prioritu omezit vás. Autorská práva byla snadno vynutitelná, protože to bylo omezení pouze na vydavatele, kteří se dali snadno najít a bylo vidět, co publikují. Nyní jsou autorská práva omezení na každého z vás. K vynutitelnosti to vyžaduje dohled – neoprávněné vniknutí – a tvrdé tresty, a vidíme, že tyto začínají být ve Spojených státech a dalších zemích příjímány do zákonů.

note: type: Content of: <div><p>
en: And copyright used to be, arguably, an advantageous trade for the public to make because the public was trading away freedoms it couldn't exercise.  Well, now it can exercise these freedoms.  What do you do if you have been producing a byproduct which was of no use to you and you were in the habit of trading it away and then, all of a sudden, you discover a use for it? You can actually consume it, use it.  What do you do? You don't trade at all; you keep some.  And that's what the public would naturally want to do.
cs: Autorská práva bývala, pravděpodobně, výhodným obchodem pro veřejnost, protože veřejnost prodala svobody, které nemohla vykonávat. Dobře, ale nyní může tyto svobody vykonávat. Co uděláte, pokud vytváříte vedlejší produkt, který pro vás neměl žádné využití a měli jste ve zvyku ho odprodat, a pak, zničeho nic, pro něj naleznete využití? Ve skutečnosti ho můžete zkonzumovat, použít. Co uděláte? Všechen ho neprodáte; něco si necháte. A to je to, co by většina veřejnosti přirozeně chtěla.

note: type: Content of: <div><p>
en: That's what the public does whenever it's given a chance to voice its preference; it keeps some of this freedom and exercises it.  Napster is a big example of that, the public deciding to exercise the freedom to copy instead of giving it up.  So the natural thing for us to do to make copyright law fit today's circumstances is to reduce the amount of copyright power that copyright owners get, to reduce the amount of restriction that they place on the public and to increase the freedom that the public retains.
cs: To je to, co veřejnost dělá, kdykoli má šanci vyjádřit, čemu dává přednost; ponechává si některé svobody a vykonává je. Napster je toho velkým příkladem, veřejnosti, která se rozhodla vykonávat svobodu kopírování místo toho, aby se jí vzdala. Tedy přirozená věc, kterou bychom měli udělat, abychom přizpůsobili autorská práva dnešním podmínkám. Snížit množství moci, kterou získávají vlastníci autorských práv, abychom snížili množství omezení, které kladou na veřejnost a zvýšili svobodu, kterou si veřejnost zachová.

note: type: Content of: <div><p>
en: But this is not what the publishers want to do.  What they want to do is exactly the opposite.  They wish to increase copyright powers to the point where they can remain firmly in control of all use of information.  This has led to laws that have given an unprecedented increase in the powers of copyright.  Freedoms that the public used to have in the age of the printing press are being taken away.
cs: To není ale tím, co vydavatelé chtějí udělat. To, co chtějí udělat, je pravý opak. Chtějí posílit autorská práva až k bodu, kde jim může veškeré využívání informací zůstat pod pevnou kontrolou. To vedlo k zákonům, které nebývale zvýšily moc autorských práv. Svobody, které veřejnost mívala v době knihtisku, jsou odebírány.

note: type: Content of: <div><p>
en: For instance, let's look at e-books.  There's a tremendous amount of hype about e-books; you can hardly avoid it.  I took a flight in Brazil and in the in-flight magazine, there was an article saying that maybe it would take 10 or 20 years before we all switched to e-books.  Clearly, this kind of campaign comes from somebody paying for it.  Now why are they doing that? I think I know.  The reason is that e-books are the opportunity to take away some of the residual freedoms that readers of printed books have always had and still have&mdash;the freedom, for instance, to lend a book to your friend or borrow it from the public library or sell a copy to a used bookstore or buy a copy anonymously, without putting a record in the database of who bought that particular book.  And maybe even the right to read it twice.
cs: Například, podívejte se na e-knihy (elektronické knihy, pozn. překl.). Je zde obrovské nadšení kolem e-knih; stěží se mu můžete vyhnout. Letěl jsem do Brazílie a v časopise v letadle byl článek, který tvrdil, že to bude nějakých 10 nebo 20 let, než všichni přejdeme na e-knihy. Zjevně, taková kampaň pochází od někoho, kdo za to platí. A teď: proč to dělají? Myslím, že to vím. Důvod je, že e-knihy jsou příležitost, jak sebrat některé zbytkové svobody, které čtenáři tištěných knih vždy měli a stále mají – svobodu, například, půjčit knihu příteli nebo si ji půjčit ve veřejné knihovně nebo prodat výtisk do antikvariátu nebo koupit si výtisk anonymně, aniž by se uložil do nějaké databáze záznam o tom, kdo si koupil tu kterou knihu. A možná dokonce svobodu přečíst si ji dvakrát.

note: type: Content of: <div><p>
en: These are freedoms that the publishers would like to take away, but they can't do this for printed books because that would be too obvious a power-grab and would raise an outcry. So they have found an indirect strategy: First, they obtain the legislation to take away these freedoms for e-books when there are no e-books; so there's no controversy.  There are no pre-existing users of e-books who are accustomed to their freedoms and will defend them.  That they obtained with the Digital Millennium Copyright Act in 1998.  Then they introduce e-books and gradually get everybody to switch from printed books to e-books and eventually the result is, readers have lost these freedoms without ever having an instant when those freedoms were being taken away and when they might have fought back to retain them.
cs: Toto jsou svobody, které by vydavatelé rádi odebrali, ale nemohou to udělat pro tištěné knihy, protože by to bylo příliš nápadné sáhnutí po moci a zvedlo by odpor. Tak našli nepřímou strategii: Nejdřív získají zákony, které odeberou tyto svobody pro e-knihy, dokud zde žádné e-knihy nejsou; takže zde není žádný spor. Nejsou zde žádní již existující uživatelé e-knih, kteří jsou zvyklí na své svobody a budou je bránit. Toto získali s přijetím Digital Millennium Copyright Act v roce 1998. Potom uvedou e-knihy a postupně všechny donutí přejít z tištěných knih na e-knihy, a konečný výsledek bude, že čtenáři ztratili tyto svobody aniž by existoval okamžik, kdy jim byly odebrány a kdy mohli bojovat, aby si je udrželi.

note: type: Content of: <div><p>
en: We see at the same time efforts to take away people's freedom in using other kinds of published works.  For instance, movies that are on DVDs are published in an encrypted format that used to be secret&mdash;it was meant to be secret&mdash;and the only way the movie companies would tell you the format, so that you could make a DVD player, was if you signed a contract to build certain restrictions into the player, with the result that the public would be stopped even from fully exercising their legal rights.  Then a few clever programmers in Europe figured out the format of DVDs and they wrote a free software package that would read a DVD.  This made it possible to use free software on top of the GNU+Linux operating system to watch the DVD that you had bought, which is a perfectly legitimate thing to do.  You ought to be able to do that with free software.
cs: Ve stejnou dobu vidíme úsilí odebrat lidské svobody v užívání ostatních druhů publikovaných děl. Například, filmy na DVD jsou publikovány v zašifrovaném formátu, který býval tajný – byl zamýšlen jako tajný – a jediný způsob, aby vám filmové společnosti sdělily ten formát, abyste mohli vyrábět DVD přehrávač, bylo podepsat smlouvu, že do přehrávače zabudujete nějaká omezení. Jejich výsledkem bude, že veřejnosti bude zamezeno dokonce plně využívat svých legálních práv. Pak pár chytrých programátorů v Evropě porozumělo formátu DVD a napsali svobodný softwarový balíček, který přečte DVD. To umožnilo používat svobodný software v operačním systému GNU/Linux ke sledování DVD, které jste si koupili, a to je naprosto legitimní věc. Měli byste toho být schopni se svobodným softwarem.

note: type: Content of: <div><p>
en: But the movie companies objected and they went to court.  You see, the movie companies used to make a lot of films where there was a mad scientist and somebody was saying, &ldquo;But, Doctor, there are some things Man was not meant to know.&rdquo; They must have watched their own films too much because they came to believe that the format of DVDs is something that Man was not meant to know.  And they obtained a ruling for total censorship of the software for playing DVDs.  Even making a link to a site where this information is legally available outside the U.S. has been prohibited.  An appeal has been made against this ruling.  I signed a friend-of-the-court brief in that appeal, I'm proud to say, although I'm playing a fairly small role in that particular battle.
cs: Ovšem filmové společnosti se ohradily a šly k soudu. Pochopte, filmové společnosti vyráběly mnoho filmů, kde byl šílený vědec a někdo říkal, „Ale, doktore, jsou určité věci, které by lidstvo nemělo znát.“ Museli se příliš mnoho dívat na svoje filmy, protože došli k přesvědčení, že formát DVD je něco, co by lidstvo nemělo znát. A tak získali rozhodnutí o úplné cenzuře software na přehrávání DVD. Dokonce i udělat odkaz na místo mimo Spojené státy, kde je tato informace legální, bylo zakázáno. Proti tomuto rozhodnutí bylo podáno odvolání. Musím hrdě říci, podepsal jsem přímluvný dopis v tomto odvolání, ačkoliv hraji jen docela malou roli v této konkrétní bitvě.

note: type: Content of: <div><p>
en: The U.S. government intervened directly on the other side.  This is not surprising when you consider why the Digital Millennium Copyright Act was passed in the first place.  The reason is the campaign finance system that we have in the U.S., which is essentially legalized bribery where the candidates are bought by business before they even get elected.  And, of course, they know who their master is&mdash;they know whom they're working for&mdash;and they pass the laws to give business more power.
cs: Vláda Spojených států zasáhla přímo na opačné straně. Toto není překvapivé, pokud uvážíte, proč byl Digital Millennium Copyright Act přijat na první pokus. Důvod je v systému financování předvolební kampaně, který máme ve Spojených státech, a který je v zásadě legalizovaná korupce, kde jsou kandidáti koupeni firmami dokonce ještě dříve, než jsou zvoleni. A, samozřejmě, vědí, kdo je jejich pánem – vědí pro koho pracují – a přijímají zákony, které dávají firmám větší moc.

note: type: Content of: <div><p>
en: What will happen with that particular battle, we don't know.  But meanwhile Australia has passed a similar law and Europe is almost finished adopting one; so the plan is to leave no place on earth where this information can be made available to people.  But the U.S.  remains the world leader in trying to stop the public from distributing information that's been published.
cs: Jak dopadne tato konkrétní bitva, nevíme. Ale mezitím Austrálie přijala podobný zákon a Evropa je téměř připravena ho také přijmout; takže plán je nezanechat na Zemi jediné místo, kde by tato informace byla lidem dostupná. Spojené státy ale zůstávají ve světě na vedoucí pozici ve snaze zamezit veřejnosti šířit publikované informace.

note: type: Content of: <div><p>
en: The U.S. though is not the first country to make a priority of this.  The Soviet Union treated it as very important.  There this unauthorized copying and redistribution was known as <i>samizdat</i> and to stamp it out, they developed a series of methods: First, guards watching every piece of copying equipment to check what people were copying to prevent forbidden copying.  Second, harsh punishments for anyone caught doing forbidden copying. You could be sent to Siberia.  Third, soliciting informers, asking everyone to rat on their neighbors and co-workers to the information police.  Fourth, collective responsibility&mdash;You! You're going to watch that group! If I catch any of them doing forbidden copying, you are going to prison.  So watch them hard.  And, fifth, propaganda, starting in childhood to convince everyone that only a horrible enemy of the people would ever do this forbidden copying.
cs: Ačkoliv Spojené státy nejsou první zemí, která toto činí prvořadým. Sovětský svaz to považoval také za velice důležité. Tam bylo toto neautorizované kopírování a šíření známo jako samizdat a k jeho potlačení vyvinuli řadu metod: Za prvé, stráž hlídající každý kus kopírovacího zařízení ke kontrole toho, co lidé kopírují, aby se zabránilo zakázanému kopírování. Za druhé, kruté tresty pro každého chyceného při zakázaném kopírování. Mohli jste být posláni na Sibiř. Za třetí, získáváním informátorů, vyžadováním na každém, aby udával své sousedy a spolupracovníky informační policii. Za čtvrté, kolektivní odpovědnost – Ty! Ty budeš sledovat tu skupinu! A jestli chytím někoho z nich při zakázaném kopírování, půjdeš do vězení. Takže je koukej sledovat pořádně. A za páté, propaganda, začínající v dětství, aby přesvědčila každého, že pouze strašlivý nepřítel lidu by někdy dělal toto zakázané kopírování.

note: type: Content of: <div><p>
en: The U.S. is using all of these measures now.  First, guards watching copying equipment.  Well, in copy stores, they have human guards to check what you copy.  But human guards to watch what you copy in your computer would be too expensive; human labor is too expensive.  So they have robot guards.  That's the purpose of the Digital Millennium Copyright Act.  This software goes in your computer; it's the only way you can access certain data and it stops you from copying.
cs: Spojené státy nyní využívají všech těchto opatření. Za prvé, stráže sledující kopírovací zařízení. Tedy, v kopírovacích obchodech jsou lidé, kteří kontrolují, co kopírujete. Lidská stráž ke sledování toho, co kopírujete ve svém počítači, by ale byla příliš drahá; lidská práce je příliš drahá. Proto mají robotické stráže. To je účel Digital Millennium Copyright Act. Tento software přijde do vašeho počítače; je to jediný způsob, jak můžete přistupovat k určitým datům a to vám zabrání v kopírování.

note: type: Content of: <div><p>
en: There's a plan now to introduce this software into every hard disk, so that there could be files on your hard disk that you can't even access except by getting permission from some network server to access the file.  And to bypass this software or even tell other people how to bypass it is a crime.
cs: Nyní existuje plán vložit tento software do každého pevného disku, takže pak mohou být soubory na vašem disku, ke kterým nemůžete ani přistoupit, pokud nedostanete od nějakého síťového serveru povolení k přístupu k souboru. A obejít tento software nebo dokonce říct jiným lidem, jak ho obejít, je zločin.

note: type: Content of: <div><p>
en: Second, harsh punishments.  A few years ago, if you made copies of something and handed them out to your friends just to be helpful, this was not a crime; it had never been a crime in the U.S.  Then they made it a felony, so you could be put in prisons for years for sharing with your neighbor.
cs: Za druhé, tvrdé tresty. Před pár lety, pokud jste dělali kopie něčeho a rozdávali je svým přátelům jen jako pomoc, nebyl to zločin; to nikdy nebyl zločin ve Spojených státech. Potom z toho udělali hrdelní zločin, takže vás mohou dát na roky do vězení za sdílení s vaším sousedem.

note: type: Content of: <div><p>
en: Third, informers.  Well, you may have seen the ads on TV, the ads in the Boston subways asking people to rat on their co-workers to the information police, which officially is called the Software Publishers Association.
cs: Za třetí, informátoři. Tedy, možná jste viděli reklamy v televizi, reklamy v bostonském metru žádající lidi, aby donášeli na své spolupracovníky informační policii, která se oficiálně nazývá Software Publishers Association.

note: type: Content of: <div><p>
en: And fourth, collective responsibility.  In the U.S., this has been done by conscripting Internet service providers, making them legally responsible for everything their customers post.  The only way they can avoid always being held responsible is if they have an invariable procedure to disconnect or remove the information within two weeks after a complaint.  Just a few days ago, I heard that a clever protest site criticizing City Bank for some of its nasty policies was disconnected in this way.  Nowadays, you don't even get your day in court; your site just gets unplugged.
cs: A za čtvrté, kolektivní odpovědnost. Ve Spojených státech bylo toto provedeno povoláním poskytovatelů internetových služeb, učiněním je legálně odpovědnými za to, co jejich zákazníci posílají. Jediný způsob, jak se mohou vyhnout tomu, být pokaždé odpovědnými, je, mají-li neměnný postup na odpojení nebo vymazání informace do dvou týdnů po stížnosti. Zrovna před pár dny jsem slyšel, že nějaký chytrý protestní server kritizující City Bank pro její odporné metody byl tímto způsobem odpojen. V dnešní době ani nedostanete svou příležitost u soudu; vaše stránky jsou prostě odpojeny.

note: type: Content of: <div><p>
en: And, finally, propaganda, starting in childhood.  That's what the word &ldquo;pirate&rdquo; is used for.  If you'll think back a few years, the term &ldquo;pirate&rdquo; was formerly applied to publishers that didn't pay the author.  But now it's been turned completely around.  It's now applied to members of the public who escape from the control of the publisher.  It's being used to convince people that only a nasty enemy of the people would ever do this forbidden copying.  It says that &ldquo;sharing with your neighbor is the moral equivalent of attacking a ship.&rdquo; I hope that you don't agree with that and if you don't, I hope you will refuse to use the word in that way.
cs: A, nakonec, propaganda, začínající v dětství. To je k čemu se používá slovo „pirát.“ Pokud si vzpomenete pár let zpátky, termínem „pirátská“ byla dříve označována vydavatelství, která neplatila autorovi. Ale teď se to úplně obrátilo. Nyní se tak označují členové veřejnosti, kteří uniknou kontrole vydavatele. Používá se to k přesvědčování lidí, že pouze skutečně odporný nepřítel lidu by někdy prováděl zakázané kopírování. Říká, že „sdílet něco s vaším sousedem je morálně ekvivalentní útoku na loď.“ Doufám, že s tím nesouhlasíte a pokud ne, doufám, že odmítnete to slovo používat tímto způsobem.

note: type: Content of: <div><p>
en: So the publishers are purchasing laws to give themselves more power.  In addition, they're also extending the length of time the copyright lasts.  The U.S. Constitution says that copyright must last for a limited time, but the publishers want copyright to last forever.  However, getting a constitutional amendment would be rather difficult, so they found an easier way that achieves the same result.  Every 20 years they retroactively extend copyright by 20 years.  So the result is, at any given time, copyright nominally lasts for a certain period and any given copyright will nominally expire some day.  But that expiration will never be reached because every copyright will be extended by 20 years every 20 years; thus no work will ever go into the public domain again.  This has been called &ldquo;perpetual copyright on the installment plan.&rdquo;
cs: Vydavatelé si tedy kupují zákony, aby získali větší moc. Navíc prodlužují dobu, po kterou autorská práva platí. Ústava Spojených států říká, že autorská práva mohou trvat jen omezenou dobu, ale vydavatelé chtějí, aby trvala navždy. Ačkoliv získat dodatek k ústavě by bylo celkem obtížné, vynašli jiný způsob, jak dosáhnout téhož výsledku. Každých 20 let zpětně prodlouží platnost autorských práv o 20 let. Výsledek je, že v libovolném čase autorská práva formálně trvají po určitou dobu a daná autorská práva formálně zaniknou v určitou dobu. Zániku ale nebude nikdy dosaženo, protože všechna autorská práva budou každých 20 let prodloužena o 20 let; žádné dílo se tedy už nedostane zpět do veřejné sféry. Toto bylo nazváno „věčná autorská práva na splátky.“

note: type: Content of: <div><p>
en: The law in 1998 that extended copyright by 20 years is known as the &ldquo;Mickey Mouse Copyright Extension Act&rdquo; because one of the main sponsors of this law was Disney.  Disney realized that the copyright on Mickey Mouse was going to expire, and they don't want that to ever happen because they make a lot of money from that copyright.
cs: Zákon z roku 1998 prodlužující autorská práva o 20 let je známý jako „zákon o prodloužení autorských práv na Mickey Mouse“, protože jedním z hlavních sponzorů tohoto zákona byl Disney. V Disney si uvědomili, že autorská práva na Mickey Mouse brzy zaniknou, a nechtěli, aby se to někdy stalo, protože na těchto autorských právech vydělávají spoustu peněz.

note: type: Content of: <div><p>
en: Now the original title of this talk was supposed to be &ldquo;Copyright and Globalization.&rdquo; If you look at globalization, what you see is that it's carried out by a number of policies which are done in the name of economic efficiency or so-called free-trade treaties, which really are designed to give business power over laws and policies.  They're not really about free trade.  They're about a transfer of power: removing the power to decide laws from the citizens of any country who might conceivably consider their own interests and giving that power to businesses who will not consider the interests of those citizens.
cs: Původní název tohoto proslovu měl být „Autorská práva a globalizace.“ Podíváte-li se na globalizaci, to, co vidíte, je způsobeno mnoha politikami, prováděnými ve jménu ekonomické efektivity nebo takzvaných dohod o svobodném obchodu, které jsou ve skutečnosti navrženy, aby daly moc firmám místo zákonům a policiím. Ve skutečnosti nejsou o svobodném obchodu. Jsou o přenosu moci: odebrání moci rozhodovat o zákonech od občanů kterékoli země, kteří by případně mohli prosazovat své zájmy, a předání této moci firmám, které se nebudou řídit zájmy těchto občanů.

note: type: Content of: <div><p>
en: Democracy is the problem in their view, and these treaties are designed to put an end to the problem.  For instance, <abbr title="North American Free Trade Agreement">NAFTA</abbr> actually contains provisions, I believe, allowing companies to sue another government to get rid of a law that they believe is interfering with their profits in the other country.  So foreign companies have more power than citizens of the country.
cs: Z jejich pohledu je demokracie problém, a tyto dohody jsou navrženy k ukončení tohoto problému. Například já mám za to, že <abbr title="North American Free Trade Agreement">NAFTA</abbr> (Severoamerická dohoda o volném obchodu, pozn. překl.) ve skutečnosti obsahuje ustanovení umožňující společnostem žalovat vládu v cizí zemi, aby se zbavily zákona, o kterém si myslí, že narušuje jejich zisky v té zemi. Takže cizí společnosti mají větší moc než občané té země.

note: type: Content of: <div><p>
en: There are attempts being made to extend this beyond NAFTA.  For instance, this is one of the goals of the so-called free trade area of the Americas, to extend this principle to all the countries in South America and the Caribbean as well, and the multilateral agreement on investment was intended to spread it to the whole world.
cs: Existují pokusy toto rozšířit i mimo NAFTA. Například, toto je jeden z cílů takzvané zóny volného obchodu Ameriky, rozšíření tohoto principu na všechny státy Jižní Ameriky a Karibiku, a mnohostranná dohoda o investování měla toto rozšířit na celý svět.

note: type: Content of: <div><p>
en: One thing we've seen in the '90s is that these treaties begin to impose copyright throughout the world, and in more powerful and restrictive ways.  These treaties are not free-trade treaties.  They're actually corporate-controlled trade treaties being used to give corporations control over world trade, in order to eliminate free trade.
cs: Jednou věcí, kterou jsme viděli v 90. letech, je, že tyto smlouvy začínají vynucovat autorská práva po celém světě, a to tvrdším a více omezujícím způsobem. Tyto dohody nejsou dohody o volném obchodu. Ve skutečnosti jsou to obchodní dohody řízené korporacemi, které předávají korporacím kontrolu nad světovým obchodem, aby se tak eliminoval volný obchod.

note: type: Content of: <div><p>
en: When the U.S. was a developing country in the 1800s, the U.S. did not recognize foreign copyrights.  This was a decision made carefully, and it was an intelligent decision.  It was acknowledged that for the U.S.  to recognize foreign copyrights would just be disadvantageous, that it would suck money out and wouldn't do much good.
cs: Na začátku 19. století, kdy Spojené státy byly rozvojovou zemí, neuznávaly zahraniční autorská práva. To bylo uvážlivé rozhodnutí a inteligentní rozhodnutí. Bylo všeobecně přijímáno, že by uznávání zahraničních autorských práv bylo prostě nevýhodné, že by vysávalo peníze a nenadělalo mnoho dobrého.

note: type: Content of: <div><p>
en: The same logic would apply today to developing countries but the U.S.  has sufficient power to force them to go against their interests.  Actually, it's a mistake to speak of the interests of countries in this context.  In fact, I'm sure that most of you have heard about the fallacy of trying to judge the public interest by adding up everybody's wealth.  If working Americans lost $1 billion and Bill Gates gained $2 billion, would Americans generally be better off? Would this be good for America? Or if you look only at the total, it looks like it's good.  However, this example really shows that the total is the wrong way to judge because Bill Gates really doesn't need another $2 billion, but the loss of the $1 billion by other people who don't have as much to start with might be painful.
cs: Stejná logika by se dnes vztahovala na rozvojové země, avšak Spojené státy mají dostatečnou sílu donutit je jít proti jejich zájmům. Je to vlastně chyba mluvit o zájmu zemí v tomto kontextu. Po pravdě jsem si jist, že většina z vás již slyšela o omylu pokoušet se posoudit veřejný zájem sečtením majetku všech. Kdyby pracující Američané ztratili miliardu dolarů a Bill Gates získal dvě miliardy dolarů, byli by na tom Američané obecně lépe? Bylo by to dobré pro Ameriku? Neboli pokud se podíváte pouze na ten součet, vypadá to, že je to dobré. Nicméně, tento příklad ukazuje, že součet je špatný způsob, jak to posuzovat, neboť Bill Gates opravdu nepotřebuje další dvě miliardy, ale ztráta jedné miliardy může být bolestná pro ostatní lidi, kteří nemají tolik.

note: type: Content of: <div><p>
en: Well, in a discussion about any of these trade treaties, when you hear people talk about the interests of this country or that country, what they're doing, within each country, is adding up everybody's income.  The rich people and the poor people are being added up.  So it's actually an excuse to apply that same fallacy to get you to ignore the effect on the distribution of wealth within the country and whether the treaty is going to make that more uneven, as it has done in the U.S.
cs: V diskusi o kterékoli z těchto obchodních smluv, pokud uslyšíte, jak lidé mluví o zájmech té země a oné země, tak to, co vlastně dělají, je sčítání příjmů všech. Bohatí a chudí lidé se sčítají. Používání tohoto omylu je záminka, abyste ignorovali vliv rozdělení bohatství v rámci země a fakt, zda ho ta smlouva učiní více nestejnoměrným, jako tomu bylo ve Spojených Státech.

note: type: Content of: <div><p>
en: So it's really not the U.S. interest that is being served by enforcing copyright around the world.  It's the interests of certain business owners, many of whom are in the U.S. and some of whom are in other countries.  It doesn't, in any sense, serve the public interest.
cs: Opravdu to tedy není zájem Spojených států, čemu slouží vynucování autorských práv na celém světě. Je to zájem jistých firemních vlastníků, z nichž mnozí jsou ve Spojených státech a někteří v dalších zemích. Neslouží, v žádném smyslu, veřejnému zájmu.

note: type: Content of: <div><p>
en: But what would make sense to do? If we believe in the goal of copyright stated, for instance in the U.S. Constitution, the goal of promoting progress, what would be intelligent policies to use in the age of the computer network? Clearly, instead of increasing copyright powers, we have to pull them back so as to give the general public a certain domain of freedom where they can make use of the benefits of digital technology, make use of their computer networks.  But how far should that go? That's an interesting question because I don't think we should necessarily abolish copyright totally.
cs: Co by ale mělo smysl udělat? Věříme-li účelu autorských práv, jak byl uveden, například v Ústavě Spojených států, účelu podporovat pokrok, jaké rozumné zásady použít ve věku počítačových sítí? Zjevně místo posílení moci autorských práv, je musíme stáhnout zpět tak, abychom široké veřejnosti nechali určitou oblast svobody, kde mohou využívat výhod digitální technologie, využívat své počítačové sítě. Jak daleko by to ale mělo jít? To je zajímavá otázka, protože já si nemyslím, že bychom nutně měli úplně skoncovat s autorskými právy.

note: type: Content of: <div><p>
en: The idea of trading some freedoms for more progress might still be an advantageous trade at a certain level, even if traditional copyright gives up too much freedom.  But in order to think about this intelligently, the first thing we have to recognize is, there's no reason to make it totally uniform.  There's no reason to insist on making the same deal for all kinds of work.
cs: Myšlenka vyměnit některé svobody za více pokroku může být stále výhodný obchod na jisté úrovni, i kdyby nám tradiční autorská práva dávala příliš mnoho svobody. Abychom ale mohli o tom inteligentně uvažovat, první věcí, kterou si musíme uvědomit, je, že není žádný důvod udělat to naprosto rovnocenně. Není žádný důvod trvat na tom, aby se stejná dohoda vztahovala na všechny druhy děl.

note: type: Content of: <div><p>
en: In fact, that already isn't the case because there are a lot of exceptions for music.  Music is treated very differently under copyright law.  But the arbitrary insistence on uniformity is used by the publishers in a certain clever way.  They pick some peculiar special case and they make an argument that, in that special case, it would be advantageous to have this much copyright.  And then they say that for uniformity's sake, there has to be this much copyright for everything.  So, of course, they pick the special case where they can make the strongest argument, even if it's a rather rare special case and not really very important overall.
cs: Ve skutečnosti toto již není náš případ, protože již existuje mnoho výjimek pro hudbu. Autorský zákon zachází s hudbou velmi rozdílně. Možný důraz na rovnocennost ale využívají vydavatelé jistým chytrým způsobem. Vyberou si nějaký podivný speciální případ a vytvoří argument, že, v tomto speciálním případě, by bylo výhodné mít tak a tak silná autorská práva. A pak řeknou, že v zájmu rovnocennosti musí být tak a tak silná u všeho. Samozřejmě si vyberou speciální případ, kde mohou vytvořit nejsilnější argument, i když je to spíše speciální případ a ve skutečnosti není celkově příliš důležitý.

note: type: Content of: <div><p>
en: But maybe we should have that much copyright for that particular special case.  We don't have to pay the same price for everything we buy.  A thousand dollars for a new car might be a very good deal.  A thousand dollars for a container of milk is a horrible deal.  You wouldn't pay the special price for everything you buy in other areas of life.  Why do it here?
cs: Možná bychom ale měli mít tak silná autorská práva pro ten příslušný speciální případ. Nemusíme platit stejnou cenu za všechno, co si kupujeme. Tisíc dolarů za nové auto může být velmi dobrý obchod. Tisíc dolarů za láhev mléka je hrozný obchod. Neplatili byste stejnou cenu za všechno, co si kupujete v jiných oblastech života. Proč to dělat zde?

note: type: Content of: <div><p>
en: So we need to look at different kinds of works, and I'd like to propose a way of doing this.
cs: Potřebujeme se tedy podívat na různé druhy děl, a chtěli bychom navrhnout způsob, jak to udělat.

note: type: Content of: <div><p>
en: This includes recipes, computer programs, manuals and textbooks, reference works like dictionaries and encyclopedias.  For all these functional works, I believe that the issues are basically the same as they are for software and the same conclusions apply.  People should have the freedom even to publish a modified version because it's very useful to modify functional works.  People's needs are not all the same.  If I wrote this work to do the job I think needs doing, your idea as a job you want to do may be somewhat different.  So you want to modify this work to do what's good for you.
cs: První zahrnuje recepty, počítačové programy, manuály a učebnice, referenční díla jako slovníky a encyklopedie. U všech těchto funkčních děl, jak já věřím, jsou v podstatě stejné problémy jako u programů a vztahují se na ně stejné závěry. Lidé by měli mít dokonce svobodu zveřejnit upravenou verzi, protože je velice užitečné upravovat funkční díla. Potřeby lidí nejsou stejné. Napsal-li jsem toto dílo kvůli práci, kterou bylo třeba udělat, vaše představa o práci, kterou chcete dělat, může být poněkud rozdílná. Chcete tedy změnit toto dílo tak, abyste mohli dělat, co je pro vás dobré.

note: type: Content of: <div><p>
en: At that point, there may be other people who have similar needs to yours, and your modified version might be good for them.  Everybody who cooks knows this and has known this for hundreds of years.  It's normal to make copies of recipes and hand them out to other people, and it's also normal to change a recipe.  If you change the recipe and cook it for your friends and they like eating it, they might ask you, &ldquo;Could I have the recipe?&rdquo; Then maybe you'll write down your version and give them copies.  That is exactly the same thing that we much later started doing in the free-software community.
cs: Mohou tady být další lidé, kteří mají stejné potřeby jako Vy, a vaše pozměněná verze pro ně může být dobrá. Každý, kdo vaří, tohle ví a věděl to po stovky let. Je normální dělat si kopie receptů a rozdávat je ostatním lidem, je také normální změnit recept. Pokud změníte recept a uvaříte to pro své přátele a jim to chutná, mohou se vás zeptat, „Můžeš mi dát ten recept?“ Pak možná napíšete svojí verzi a dáte jim kopie. Toto je přesně to, co jsme mnohem později začali dělat v komunitě kolem svobodného software.

note: type: Content of: <div><p>
en: So that's one class of work.  The second class of work is works whose purpose is to say what certain people think.  Talking about those people is their purpose.  This includes, say, memoirs, essays of opinion, scientific papers, offers to buy and sell, catalogues of goods for sale.  The whole point of those works is that they tell you what somebody thinks or what somebody saw or what somebody believes.  To modify them is to misrepresent the authors; so modifying these works is not a socially useful activity.  And so verbatim copying is the only thing that people really need to be allowed to do.
cs: To je jedna třída děl. Druhá třída děl jsou díla, jejichž smyslem je sdělit, co si určití lidé myslí. Jejich účelem je výpověď o těchto lidech. Toto zahrnuje paměti, názory, eseje, vědecké články, nabídky ke koupi a prodeji, katalogy zboží. Smysl těchto děl je, že vám sdělují, co si někdo myslí, nebo co někdo viděl eventuálně čemu někdo věří. Změnit je by znamenalo překroutit autory; takže úprava těchto děl není sociálně užitečná činnost. Doslovné kopírování je doopravdy jediná věc, která lidem musí být umožněna.

note: type: Content of: <div><p>
en: The next question is: Should people have the right to do commercial verbatim copying? Or is noncommercial enough? You see, these are two different activities we can distinguish, so that we can consider the questions separately&mdash;the right to do noncommercial verbatim copying and the right to do commercial verbatim copying.  Well, it might be a good compromise policy to have copyright cover commercial verbatim copying but allow everyone the right to do noncommercial verbatim copying.  This way, the copyright on the commercial verbatim copying, as well as on all modified versions&mdash;only the author could approve a modified version&mdash;would still provide the same revenue stream that it provides now to fund the writing of these works, to whatever extent it does.
cs: Další otázka je: Měli by lidé mít právo dělat komerční doslovné kopírování? Nebo stačí nekomerční? Jistě chápete, jsou zde dvě rozdílné aktivity, které můžeme rozlišit, takže je můžeme považovat za oddělené otázky – právo na nekomerční doslovné kopírování a právo na doslovné komerční kopírování. Třeba, dobrý kompromisní způsob může být mít autorská práva pokrývající komerční doslovné kopírování, ale ponechat všem právo na nekomerční doslovné kopírování. Tento způsob, autorská práva na komerční doslovné kopírování, stejně jako na upravené verze – pouze autor by mohl schválit upravenou verzi – by stále poskytoval stejný příjem zisků jako poskytuje nyní na podporu napsání těchto děl, ať už je její rozsah jakýkoli.

note: type: Content of: <div><p>
en: By allowing the noncommercial verbatim copying, it means the copyright no longer has to intrude into everybody's home.  It becomes an industrial regulation again, easy to enforce and painless, no longer requiring draconian punishments and informers for the sake of its enforcement.  So we get most of the benefit&mdash;and avoid most of the horror&mdash;of the current system.
cs: Povolení nekomerčního doslovného kopírování by znamenalo, že autorská práva by se už dále nemusela vtírat do všech domovů. Opět by se z nich stala průmyslová regulace, snadno vynutitelná a bezbolestná, již déle nevyžadující drakonické tresty a informátory v zájmu vynutitelnosti. Tak získáme nejvíc zisku – a vyhneme se nejvíce hrůzám – ze současného systému.

note: type: Content of: <div><p>
en: The third category of works is aesthetic or entertaining works, where the most important thing is just the sensation of looking at the work.  Now for these works, the issue of modification is a very difficult one because on the one hand, there is the idea that these works reflect the vision of an artist and to change them is to mess up that vision.  On the other hand, you have the fact that there is the folk process, where a sequence of people modifying a work can sometimes produce a result that is extremely rich.  Even when you have artists' producing the works, borrowing from previous works is often very useful.  Some of Shakespeare's plays used a story that was taken from some other play.  If today's copyright laws had been in effect back then, those plays would have been illegal.
cs: Třetí kategorie děl jsou estetická nebo zábavná díla, kde nejdůležitější věcí je právě ten pocit z pohledu na dílo. Pro tato díla je problém změny velmi obtížný, protože na jednu stranu je zde názor, že tato díla odrážejí pohled autora a změnit je by znamenalo zkazit tento pohled. Na druhou stranu máte fakt, že je zde lidová tvorba, kdy posloupnost lidí měnících dílo může někdy vyprodukovat velice pestrý výsledek. Dokonce i když máte umělce produkující díla, vypůjčování si z předchozích děl je často velmi užitečné. Některé ze Shakespearových her mají příběh, který byl převzat z nějaké jiné hry. Kdyby tehdy platily dnešní autorské zákony, tyto hry by byly ilegální.

note: type: Content of: <div><p>
en: So it's a hard question what we should do about publishing modified versions of an aesthetic or an artistic work, and we might have to look for further subdivisions of the category in order to solve this problem.  For example, maybe computer game scenarios should be treated one way; maybe everybody should be free to publish modified versions of them.  But perhaps a novel should be treated differently; perhaps for that, commercial publication should require an arrangement with the original author.
cs: Je to obtížná otázka, co bychom měli dělat s publikováním upravených verzí estetických nebo výtvarných děl, a nejspíš se musíme podívat na další rozdělení této kategorie, abychom vyřešili tento problém. Například se scénáři počítačových her by se mělo zacházet jedním způsobem; třeba by měl mít každý svobodu zveřejnit jejich modifikovanou verzi. Dejme tomu s romány by se mělo zacházet jinak; u nich by třeba komerční vydání mělo vyžadovat dohodu s původním autorem.

note: type: Content of: <div><p>
en: Now if commercial publication of these aesthetic works is covered by copyright, that will give most of the revenue stream that exists today to support the authors and musicians, to the limited extent that the present system supports them, because it does a very bad job.  So that might be a reasonable compromise, just as in the case of the works which represent certain people.
cs: Budou-li autorská práva zahrnovat komerční vydávání estetických děl, stále se většina dnešních zisků dostane na podporu autorů a hudebníků, do té omezené míry do jaké je podporuje současný systém, protože to dělá velmi špatně. Může to být rozumný kompromis, stejně jako v případě děl, která reprezentují určité lidi.

note: type: Content of: <div><p>
en: If we look ahead to the time when the age of the computer networks will have fully begun, when we're past this transitional stage, we can envision another way for the authors to get money for their work.  Imagine that we have a digital cash system that enables you to get money for your work.
cs: Podíváme-li se kupředu do doby, kdy naplno vypukne věk počítačových sítí, až budeme za tímto přechodným stavem, můžeme nastínit další způsoby, jak mohou autoři získat peníze za svou práci. Představte si, že máme digitální peněžní systém, který vám umožňuje dostat peníze za vaši práci.

note: type: Content of: <div><p>
en: Imagine that we have a digital cash system that enables you to send somebody else money through the Internet; this can be done in various ways using encryption, for instance.  And imagine that verbatim copying of all these aesthetic works is permitted.  But they're written in such a way that when you are playing one or reading one or watching one, a box appears on the side of your screen that says, &ldquo;Click here to send a dollar to the author,&rdquo; or the musician or whatever.  And it just sits there; it doesn't get in your way; it's on the side.  It doesn't interfere with you, but it's there, reminding you that it's a good thing to support the writers and the musicians.
cs: Představte si, že máme digitální peněžní systém, který umožňuje poslat někomu jinému peníze přes Internet; to se dá udělat různými způsoby, například pomocí šifrování. A představte si, že doslovné kopírování všech těchto uměleckých děl je povoleno. Jsou ale napsána tak, že kdykoli je přehráváte nebo čtete nebo sledujete, objeví se vedle nápis, který říká, „Klikněte zde a pošlete tak dolar autorovi,“ nebo hudebníkovi nebo komu. A prostě tam zůstane. Nijak vás neruší, ale je tam, a připomíná vám, že je to dobrá věc podporovat spisovatele a hudebníky.

note: type: Content of: <div><p>
en: So if you love the work that you're reading or listening to, eventually you're going to say, &ldquo;Why shouldn't I give these people a dollar? It's only a dollar.  What's that? I won't even miss it.&rdquo; And people will start sending a dollar.  The good thing about this is that it makes copying the ally of the authors and musicians.  When somebody e-mails a friend a copy, that friend might send a dollar, too.  If you really love it, you might send a dollar more than once and that dollar is more than they're going to get today if you buy the book or buy the CD because they get a tiny fraction of the sale.  The same publishers that are demanding total power over the public in the name of the authors and musicians are giving those authors and musicians the shaft all the time.
cs: Takže pokud se vám líbí dílo, které čtete nebo posloucháte, možná si řeknete, „Proč bych neměl dát těmto lidem dolar? Je to jen dolar. Kolik to je? To mi ani nebude chybět.“ A lidé začnou posílat dolar. Dobrá věc je, že tohle dělá autorská práva spojenci autorů a hudebníků. Když někdo pošle emailem kopii příteli, ten může také poslat dolar. Pokud se vám to opravdu líbí, můžete poslat dolar víc než jednou, a ten dolar je víc, než oni dostanou dnes, koupíte-li si knihu nebo koupíte-li si CD, protože oni dostanou jen nepatrný zlomek z ceny. Ti stejní vydavatelé, kteří žádají úplnou kontrolu nad veřejností ve jménu autorů a hudebníků, berou přitom tyto autory a hudebníky po celou dobu pěkně na hůl.

note: type: Content of: <div><p>
en: I recommend you read Courtney Love's article in <cite>Salon</cite> magazine, an article about pirates that plan to use musicians' work without paying them.  These pirates are the record companies that pay musicians 4% of the sales figures, on the average.  Of course, the very successful musicians have more clout.  They get more than 4% of their large sales figures, which means that the great run of musicians who have a record contract get less than 4% of their small sales figures.
cs: Doporučuji vám k přečtení článek Courtney Loveové v časopise <cite>Salon</cite>, článek o pirátech, kteří plánují využít dílo hudebníka bez placení. Těmito piráty jsou hudební společnosti, které v průměru platí hudebníkům 4% z prodeje. Samozřejmě, velmi úspěšní hudebníci mají větší vliv. Získávají více než 4% ze svých obrovských prodejů a to znamená, že velká řada hudebníků, kteří mají nahrávací smlouvu, dostane méně než 4% ze svých prodejů.

note: type: Content of: <div><p>
en: Here's the way it works: The record company spends money on publicity and they consider this expenditure as an advance to the musicians, although the musicians never see it.  So nominally when you buy a CD, a certain fraction of that money is going to the musicians, but really it isn't.  Really, it's going to pay back the publicity expenses, and only if the musicians are very successful do they ever see any of that money.
cs: Tady je, jakým způsobem to funguje: Nahrávací společnost utratí peníze za reklamu a považují tento výdaj za výhodný pro hudebníky, ačkoliv hudebníci to nikdy tak nevidí. Takže nominálně, koupíte-li si CD, jistý zlomek z těch peněz jde hudebníkům, ovšem takřka nic. Ve skutečnosti se tím zaplatí výdaje za reklamu, a pouze velmi úspěšní hudebníci někdy uvidí něco z těch peněz.

note: type: Content of: <div><p>
en: The musicians, of course, sign their record contracts because they hope they're going to be one of those few who strike it rich.  So essentially a rolling lottery is being offered to the musicians to tempt them.  Although they're good at music, they may not be good at careful, logical reasoning to see through this trap.  So they sign and then probably all they get is publicity.  Well, why don't we give them publicity in a different way, not through a system that's based on restricting the public and a system of the industrial complex that saddles us with lousy music that's easy to sell.  Instead, why not make the listener's natural impulse to share the music they love the ally of the musicians? If we have this box that appears in the player as a way to send a dollar to the musicians, then the computer networks could be the mechanism for giving the musicians this publicity, the same publicity which is all they get from record contracts now.
cs: Hudebníci, samozřejmě, podepisují své nahrávací smlouvy, protože doufají, že se dostanou mezi těch pár, co zbohatli. V zásadě se hudebníkům nabízí loterie, která je má přivábit. Ačkoliv jsou v hudbě dobří, nemusejí být tak dobří v pečlivém a logickém uvažování, aby prohlédli tuto past. Podepíší smlouvu a nejspíš všechno, co dostanou, je publicita. Dobře, tak proč jim nedat publicitu jiným způsobem, ne skrze systém průmyslového komplexu, který nám hází na krk mizernou hudbu, co se dobře prodává. Proč místo toho neudělat přirozené nutkání posluchače sdílet hudbu s těmi, které miluje, spojencem hudebníků? Když už máme ten nápis, co se objeví na přehrávači, jako způsob jak poslat dolar hudebníkům, potom počítačové sítě mohou být mechanismus, jak udělat hudebníkům reklamu, úplně stejnou, jakou dnes získají jako jedinou věc z nahrávacích smluv.

note: type: Content of: <div><p>
en: We have to recognize that the existing copyright system does a lousy job of supporting musicians, just as lousy as world trade does of raising living standards in the Philippines and China.  You have these enterprise zones where everyone works in a sweatshop and all of the products are made in sweatshops.  I knew that globalization was a very inefficient way of raising living standards of people overseas.  Say, an American is getting paid $20 an hour to make something and you give that job to a Mexican who is getting paid maybe six dollars a day, what has happened here is that you've taken a large amount of money away from an American worker, given a tiny fraction, like a few percents, to a Mexican worker and given back the rest to the company.  So if your goal is to raise the living standards of Mexican workers, this is a lousy way to do it.
cs: Je třeba vidět, že současný systém autorských práv odvádí mizernou práci při podpoře hudebníků, stejně mizernou, jako světový obchod odvádí při zvyšování životních standardů na Filipínách a v Číně. Máte zde podnikatelské zóny, kde každý pracuje v manufaktuře a všechny produkty se vyrábějí v manufakturách. Věděl jsem, že globalizace je velmi neefektivní způsob, jak zvýšit životní standard lidem v zámoří. Řekněme, Američan dostává 20 dolarů na hodinu, aby něco udělal, a vy dáte jeho práci Mexičanovi, který dostane možná 6 dolarů za den, a co se stalo je, že jste vzali velké množství peněz americkému dělníkovi a dali nepatrný zlomek, něco jako pár procent, mexickému dělníkovi a zbytek získala společnost. Takže je-li vaším cílem zvýšit životní standard mexických dělníků, tohle je všivácký způsob, jak na to.

note: type: Content of: <div><p>
en: It's interesting to see how the same phenomenon is going on in the copyright industry, the same general idea.  In the name of these workers who certainly deserve something, you propose measures that give them a tiny bit and really mainly prop up the power of corporations to control our lives.
cs: Je zajímavé vidět, že stejný jev probíhá i v průmyslu kolem autorských práv, stejná je hlavní myšlenka. Ve jménu těchto dělníků, kteří si jistě něco zasluhují, navrhujete opatření, která jim dají nepatrný kousek a ve skutečnosti pouze pohánějí moc korporací ovládajících naše životy.

note: type: Content of: <div><p>
en: If you're trying to replace a very good system, you have to work very hard to come up with a better alternative.  If you know that the present system is lousy, it's not so hard to find a better alternative; the standard of comparison today is very low.  We must always remember that when we consider issues of copyright policy.
cs: Snažíte-li se nahradit velmi dobrý systém, musíte pracovat velice tvrdě, abyste přišli s lepší alternativou. Pokud víte, že dnešní systém je mizerný, není tak těžké najít lepší alternativu; srovnávací standard je dnes velmi nízký. Musíme na to stále myslet, pokud se zabýváme otázkami autorských práv.

note: type: Content of: <div><p>
en: So I think I've said most of what I want to say.  I'd like to mention that tomorrow is Phone-In Sick Day in Canada.  Tomorrow is the beginning of a summit to finish negotiating the free trade area of the Americas to try to extend corporate power throughout additional countries, and a big protest is being planned for Quebec.  We've seen extreme methods being used to smash this protest.  A lot of Americans are being blocked from entering Canada through the border that they're supposed to be allowed to enter through at any time.
cs: Myslím, že jsem řekl většinu toho, co jsem chtěl říci. Chtěl bych zmínit, že zítra je Phone-In Sick Day v Kanadě (den, kdy lidé hromadně volají do práce, že jsou nemocní – pozn. překl.). Zítra je také začátek sumitu k dokončení jednání o zóně svobodného obchodu mezi Amerikami, aby se rozšířila moc korporací na další státy, a velký protest se plánuje v Quebecu. Viděli jsme extrémní metody použité k rozbití tohoto protestu. Mnoho Američanům je znemožněno přejít hranice s Kanadou, kam mohou jinak vstoupit kdykoli.

note: type: Content of: <div><p>
en: On the flimsiest of excuses, a wall has been built around the center of Quebec to be used as a fortress to keep protesters out.  We've seen a large number of different dirty tricks used against public protest against these treaties.  So whatever democracy remains to us after government powers have been taken away from democratically elected governors and given to businesses and to unelected international bodies, whatever is left after that may not survive the suppression of public protest against it.
cs: S nejchatrnějšími výmluvami byla postavena zeď kolem centra Quebecu jako pevnost, která udrží protestující vně. Viděli jsme velké množství špinavých triků použitých proti veřejným protestům proti těmto dohodám. Takže to, co nám z demokracie zbyde poté, co vládní moc bude odebrána demokraticky zvoleným vůdcům a dána firmám a nevoleným mezinárodním skupinám, nemusí přežít potlačení veřejných protestů proti tomu.

note: type: Content of: <div><p>
en: I've dedicated 17 years of my life to working on free software and allied issues.  I didn't do this because I think it's the most important political issue in the world.  I did it because it was the area where I saw I had to use my skills to do a lot of good.  But what's happened is that the general issues of politics have evolved, and the biggest political issue in the world today is resisting the tendency to give business power over the public and governments.  I see free software and the allied questions for other kinds of information that I've been discussing today as one part of that major issue.  So I've indirectly found myself working on that issue.  I hope I contribute something to the effort.
cs: Věnoval jsem 17 let života práci na svobodném software a příbuzných otázkách. Nedělal jsem to z toho důvodu, že si myslím, že to je nejdůležitější politický problém na světě. Dělal jsem to, protože to bylo v oblasti, kde jsem viděl, že mé dovednosti mohou udělat mnoho dobrého. Stalo se ale, že se obecné politické otázky vyvinuly a největší politický problém dnešního světa je odolat tendenci dát firmám moc nad veřejností a vládami. Vidím svobodný software a příbuzné otázky pro ostatní druhy informací, které jsem dnes rozebíral, jako jednu část tohoto velkého problému. Nepřímo jsem tak zjistil, že sám pracuji na tomto problému. Doufám, že něčím přispěji k tomuto úsilí.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>RESPONSE</b>:
cs: <b>ODEZVA</b>:

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>THORBURN</b>: We'll turn to the audience for questions and comments in a moment.  But let me offer a brief general response.  It seems to me that the strongest and most important practical guidance that Stallman offers us has two key elements.  One is the recognition that old assumptions about copyright, old usages of copyright are inappropriate; they are challenged or undermined by the advent of the computer and computer networks.  That may be obvious, but it is essential.
cs: <b>THORBURN</b>: Za okamžik necháme publikum klást otázky a komentáře. Dovolte mi však, abych nabídl stručnou obecnou odezvu. Mám pocit, že největší a nejdůležitější praktické rady, která nám Stallman nabízí, mají dva klíčové prvky. Jedním je poznání, že dosavadní předpoklady o autorských právech, dosavadní použití autorských práv jsou nevhodná; jsou zpochybněny a podkopány nástupem počítačů a počítačových sítí. Může to být zřejmé, ale je to důležitý bod.

note: type: Content of: <div><p>
en: Second is the recognition that the digital era requires us to reconsider how we distinguish and weigh forms of intellectual and creative labor.  Stallman is surely right that certain kinds of intellectual enterprises justify more copyright protection than others.  Trying to identify systematically these different kinds or levels of copyright protection seems to me a valuable way to engage with the problems for intellectual work posed by the advent of the computer.
cs: Druhým je poznání, že digitální éra nás nutí znovu zvážit, jak rozdělujeme a vážíme si forem duševní a tvořivé práce. Stallman má jistě pravdu, že některé druhy duševních počinů si zasluhují více ochrany autorskými právy než ostatní. Snaha systematicky identifikovat různé druhy a úrovně ochrany autorskými právy mi připadá jako cenný způsob, jak se vypořádat s problémy duševních děl, před které nás staví příchod počítačů.

note: type: Content of: <div><p>
en: But I think I detect another theme that lies beneath what Stallman has been saying and that isn't really directly about computers at all, but more broadly about questions of democratic authority and the power that government and corporations increasingly exercise over our lives.  This populist and anti-corporate side to Stallman's discourse is nourishing but also reductive, potentially simplifying.  And it is also perhaps overly idealistic.  For example, how would a novelist or a poet or a songwriter or a musician or the author of an academic textbook survive in this brave new world where people are encouraged but not required to pay authors.  In other words, it seems to me, the gap between existing practice and the visionary possibilities Stallman speculates about is still immensely wide.
cs: Nicméně myslím, že cítím jiné téma, které leží pod tím, co Stallman říkal, a že vlastně vůbec není přímo o počítačích, ale spíše o otázkách kolem demokratické autority a moci, kterou vláda a korporace stále více ovlivňují naše životy. Tato populistická a protikorporativní stránka Stallmanova proslovu je podnětná, ale také redukující a potenciálně zjednodušující. A je také možná příliš idealistická. Například, jak by romanopisec nebo básník nebo textař nebo hudebník nebo autor vysokoškolské učebnice přežili v tomto odvážném novém světě, kde jsou lidé platit výzýváni, nikoli nuceni. Jinak řečeno, připadá mi, že propast mezi současnou praxí a vizionářskými možnostmi, o kterých Stallman spekuluje, je ještě nesmírně široká.

note: type: Content of: <div><p>
en: So I'll conclude by asking if Stallman would like to expand a bit on certain aspects of his talk and, specifically, whether he has further thoughts about the way in which what we'll call &ldquo;traditional creators&rdquo; would be protected under his copyright system.
cs: Uzavřu to žádostí, zda by Stallman nechtěl trochu rozvést jisté aspekty své řeči a, specificky, zda má další myšlenky ohledně způsobu, jakým by ti, které nazývejme „tradičními tvůrci“, byli chráněni v jeho systému autorských práv.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: First of all, I have to point out that we shouldn't use the term &ldquo;protection&rdquo; to describe what copyright does.  Copyright restricts people.  The term &ldquo;protection&rdquo; is a propaganda term of the copyright-owning businesses.  The term &ldquo;protection&ldquo; means stopping something from being somehow destroyed.  Well, I don't think a song is destroyed if there are more copies of it being played more.  I don't think that a novel is destroyed if more people are reading copies of it, either.  So I won't use that word.  I think it leads people to identify with the wrong party.
cs: <b>STALLMAN</b>: Především, chtěl bych poukázat na to, že bychom neměli používat výraz „ochrana“ k popisu toho, co dělají autorská práva. Autorská práva omezují lidi. Výraz „ochrana“ je propagandistický termín firem vlastnících autorská práva. Výraz „ochrana“ znamená zničení zabránit něčeho. Tedy, já si nemyslím, že píseň se zničí, pokud se více hraje více jejích kopií. Zrovna tak si nemyslím, že se román zničí, pokud více lidí čte jeho kopie. Takže nepoužívejte tohle slovo. Myslím, že vede lidi k identifikaci se se špatnou stranou.

note: type: Content of: <div><p>
en: Also, it's a very bad idea to think about intellectual property for two reasons: First, it prejudges the most fundamental question in the area which is: How should these things be treated and should they be treated as a kind of property? To use the term &ldquo;intellectual property&rdquo; to describe the area is to presuppose the answer is &ldquo;yes,&rdquo; that that's the way to treat things, not some other way.
cs: Je to také velmi špatný nápad uvažovat o duševním vlastnictví ze dvou důvodů: za prvé, předem odsuzuje nejzákladnější otázku v oblasti, která je: Jak by se s těmito věcmi mělo nakládat a měly by být brány jako druh vlastnictví? Používat výraz „duševní vlastnictví“ k popisu této oblasti znamená předpokládat, že odpověd je „ano“, že toto je způsob jak s těmi věcmi nakládat a nijak jinak.

note: type: Content of: <div><p>
en: Second, it encourages over-generalization.  Intellectual property is a catch-all for several different legal systems with independent origins such as, copyrights, patents, trademarks, trade secrets and some other things as well.  They are almost completely different; they have nothing in common.  But people who hear the term &ldquo;intellectual property&rdquo; are led to a false picture where they imagine that there's a general principle of intellectual property that was applied to specific areas, so they assume that these various areas of the law are similar.  This leads not only to confused thinking about what is right to do, it leads people to fail to understand what the law actually says because they suppose that the copyright law and patent law and trademark law are similar, when, in fact, they are totally different.
cs: Za druhé, podporuje to přílišné zobecňování. Duševní vlastnictví je všeobecný termín pro několik různých právních systémů nezávislého původu, jako třeba autorská práva, patenty, ochranné známky, obchodní tajemství a některé další věci. Jsou téměř úplně odlišné; nemají nic společného. Lidé, když slyší výraz „duševní vlastnictví“, jsou vedeni k falešnému obrazu, kde si představují, že obecný princip duševního vlastnictví byl aplikován na konkrétní oblasti, takže předpokládají, že tyto různé oblasti zákona jsou podobné. To vede nejen ke zmatenému uvažování nad tím, co je správné dělat, ale také k tomu, že lidé nedovedou pochopit, co zákon ve skutečnosti říká, protože předpokládají, že autorský zákon a patentový zákon a zákon o ochranných známkách jsou podobné. Ve skutečnosti jsou přitom zcela rozdílné.

note: type: Content of: <div><p>
en: So if you want to encourage careful thinking and clear understanding of what the law says, avoid the term &ldquo;intellectual property.&rdquo; Talk about copyrights.  Or talk about patents.  Or talk about trademarks or whichever subject you want to talk about.  But don't talk about intellectual property.  Opinion about intellectual property almost has to be a foolish one.  I don't have an opinion about intellectual property.  I have opinions about copyrights and patents and trademarks, and they're different.  I came to them through different thought processes because those systems of law are totally different.
cs: Chcete-li tedy podporovat pečlivé uvažování a jasné pochopení toho, co zákon říká, vyhýbejte se výrazu „duševní vlastnictví.“ Mluvte o autorských právech nebo o patentech, o ochranných známkách nebo o jakémkoli tématu to chcete mluvit. Nemluvte ale o duševním vlastnictví. Názor na duševní vlastnictví bude skoro vždy pošetilý. Nemám názor na duševní vlastnictví. Mám názory na autorská práva a patenty a ochranné známky, a jsou rozdílné. Přišel jsem k nim rozdílnými myšlenkovými pochody, protože tyto systémy zákonů jsou zcela rozdílné.

note: type: Content of: <div><p>
en: Anyway, I made that digression, but it's terribly important.
cs: Dobře, udělal jsem odbočku, ale je to strašlivě důležité.

note: type: Content of: <div><p>
en: So let me now get to the point.  Of course, we can't see now how well it would work, whether it would work to ask people to pay money voluntarily to the authors and musicians they love.  One thing that's obvious is that how well such a system would work is proportional to the number of people who are participating in the network, and that number, we know, is going to increase by an order of magnitude over a number of years.  If we tried it today, it might fail, and that wouldn't prove anything because with ten times as many people participating, it might work.
cs: Dovolte tedy, abych šel k věci. Samozřejmě, nemůžeme nyní vidět, jak dobře by to fungovalo, zda by fungovalo žádat lidi, aby zaplatili dobrovolně autorům a hudebníkům, které milují. Jedna věc, která je zřejmá, je, že to, jak dobře by systém fungoval je úměrné počtu lidí, kteří jsou součástí sítě, a to číslo, jak víme, za pár let řádově vzroste. Kdybychom to zkusili dnes, mohlo by to selhat, ale nic by to nedokazovalo, protože s desetkrát tolika lidmi by to mohlo fungovat.

note: type: Content of: <div><p>
en: The other thing is, we do not have this digital cash payment system; so we can't really try it today.  You could try to do something a little bit like it.  There are services you can sign up for where you can pay money to someone&mdash;things like PayPal.  But before you can pay anyone through PayPal, you have to go through a lot of rigmarole and give them personal information about you, and they collect records of whom you pay.  Can you trust them not to misuse that?
cs: Jiná věc je, že nemáme onen digitální platební systém; takže to vlastně dnes vyzkoušet nemůžeme. Mohli byste zkusit něco tak trochu podobného. Jsou zde služby, kde se můžete zaregistrovat a kde můžete někomu zaplatit peníze – služby jako Pay Pal. Než ale můžete někomu zaplatit přes Pay Pal, musíte projít spoustou cirátů a dát jim osobní informace, a oni sbírají záznamy komu platíte. Můžete jim věřit, že je nezneužijí?

note: type: Content of: <div><p>
en: So the dollar might not discourage you, but the trouble it takes to pay might discourage you.  The whole idea of this is that it should be as easy as falling off a log to pay when you get the urge, so that there's nothing to discourage you except the actual amount of money.  And if that's small enough, why should it discourage you.  We know, though, that fans can really love musicians, and we know that encouraging fans to copy and redistribute the music has been done by some bands that were, and are, quite successful like the &ldquo;Grateful Dead.&rdquo; They didn't have any trouble making a living from their music because they encouraged fans to tape it and copy the tapes.  They didn't even lose their record sales.
cs: Takže vás nemusí odradit dolar, ale mohou vás odradit problémy spojené s placením. Celá myšlenka je, že by placení mělo být jednoduché jako hračka, pokud chcete, takže by zde nebylo nic, co by vás odradilo, kromě toho příslušného obnosu peněz. Kdyby to bylo dost málo, proč by vás to mělo odrazovat. My však víme, že fanoušci opravdu milují hudebníky, a víme, že některé skupiny, které byly a jsou celkem úspěšné, jako „Grateful Dead“, povzbuzovaly své fanoušky, aby kopírovali a redistribuovali jejich hudbu. Dokonce ani nepřišli o své rekordní tržby.

note: type: Content of: <div><p>
en: We are gradually moving from the age of the printing press to the age of the computer network, but it's not happening in a day.  People are still buying lots of records, and that will probably continue for many years&mdash;maybe forever.  As long as that continues, simply having copyrights that still apply to commercial sales of records ought to do about as good a job of supporting musicians as it does today.  Of course, that's not very good, but, at least, it won't get any worse.
cs: Postupně se pohybujeme z věku knihtisku do věku počítačových sítí, ale nestane se tak za den. Lidé si stále kupují mnoho nahrávek a bude to tak pokračovat po mnoho let, možná navždy. Dokud to bude pokračovat, jednoduše mít autorská práva, která se stále vztahují na komerční prodej nahrávek, by mělo odvést stejně dobrou práci v podpoře hudebníků, jako tomu je dnes. Samozřejmě, není to příliš dobré, avšak alespoň se to nezhorší.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>DISCUSSION</b>:
cs: <b>DISKUSE</b>:

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: [A comment and question about free downloading and about Stephen King's attempt to market one of his novels serially over the web.]
cs: <b>OTÁZKA</b>: [Komentář a otázka o volném stahování a pokusu Stephena Kinga prodat jeden ze svých románů na díly přes web.]

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: Yes, it's interesting to know what he did and what happened.  When I first heard about that, I was elated.  I thought, maybe he was taking a step towards a world that is not based on trying to maintain an iron grip on the public.  Then I saw that he had actually written to ask people to pay.  To explain what he did, he was publishing a novel as a serial, by installments, and he said, &ldquo;If I get enough money, I'll release more.&rdquo; But the request he wrote was hardly a request.  It brow-beat the reader.  It said, &ldquo;If you don't pay, then you're evil.  And if there are too many of you who are evil, then I'm just going to stop writing this.&rdquo;
cs: <b>STALLMAN</b>: Ano, to je zajímavé vědět, co udělal a co se stalo. Když jsem o tom slyšel poprvé, byl jsem vzrušený. Myslel jsem si, možná dělá krok vstříc světu, který není založen na snaze udržet veřejnost železným stiskem. Pak jsem viděl, že ve skutečnosti psal, aby od lidí vyžadoval zaplacení. Abych vysvětlil, co dělal, on vydával román jako seriál, na splátky, a řekl, „Pokud dostanu dost peněz, vydám víc.“ Ale žádost, co napsal, byla stěží žádost. Zastrašoval čtenáře. Říkala: „Nezaplatíte-li, jste zlí. A je-li vás příliš mnoho zlých, potom prostě tohle přestanu psát.“

note: type: Content of: <div><p>
en: Well, clearly, that's not the way to make the public feel like sending you money.  You've got to make them love you, not fear you.
cs: Tedy, zřejmě, toto není způsob, jak donutit veřejnost, aby vám chtěla poslat peníze. Musíte je donutit, aby vás milovali, nikoli nenáviděli.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>SPEAKER</b>: The details were that he required a certain percentage&mdash;I don't know the exact percentage, around 90% sounds correct&mdash;of people to send a certain amount of money, which, I believe, was a dollar or two dollars, or somewhere in that order of magnitude.  You had to type in your name and your e-mail address and some other information to get to download it and if that percentage of people was not reached after the first chapter, he said that he would not release another chapter.  It was very antagonistic to the public downloading it.
cs: <b>ŘEČNÍK</b>: Detaily byly, že on vyžadoval jisté procento – nevím to procento přesně, ale 90% zní dobře – lidí, kteří pošlou určitý obnos, který byl, tuším, dolar nebo dva, nebo nějak v tomto řádu. Musel jste napsat své jméno a adresu a nějaké další informace, abyste si to mohl stáhnout, a pokud se toho množství lidí nedosáhlo po první kapitole, řekl, že už další nevydá. Šlo to velmi proti veřejnosti, která si to stahovala.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: Isn't the scheme where there's no copyright but people are asked to make voluntary donations open to abuse by people plagiarizing?
cs: <b>OTÁZKA</b>: Není schéma, kdy nejsou žádná autorská práva, ale lidé jsou žádáni, aby činili dobrovolné příspěvky, otevřené vůči zneužití plagiátory?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: No.  That's not what I proposed.  Remember, I'm proposing that there should be copyright covering commercial distribution and permitting only verbatim redistribution noncommercially.  So anyone who modified it to put in a pointer to his website, instead of a pointer to the real author's website, would still be infringing the copyright and could be sued exactly as he could be sued today.
cs: <b>STALLMAN</b>: Ne. To není to, co jsem navrhoval. Vzpomeňte si, já navrhuji povolení pouze doslovného nekomerčního kopírování. Takže ten, kdo by to změnil a dal tam odkaz na svou stránku, místo odkazu na stránku skutečného autora, by stále porušil autorská práva a mohl by být souzen přesně stejně, jako by byl souzen dnes.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: I see.  So you're still imagining a world in which there is copyright?
cs: <b>OTÁZKA</b>: Chápu. Stále si tedy představujete svět, v kterém budou autorská práva?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: Yes.  As I've said, for those kinds of works.  I'm not saying that everything should be permitted.  I'm proposing to reduce copyright powers, not abolish them.
cs: <b>STALLMAN</b>: Ano. Jak jsem řekl, na tyto druhy děl. Neříkám, že všechno by mělo být povoleno. Navrhuji omezit moc autorských práv, nikoli s nimi skoncovat.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>THORBURN</b>: I guess one question that occurred to me while you were speaking, Richard, and, again, now when you're responding here to this question is why you don't consider the ways in which the computer, itself, eliminates the middle men completely&mdash;in the way that Stephen King refused to do&mdash;and might establish a personal relationship.
cs: <b>THORBURN</b>: Jedna otázka, která mě napadla, když jste mluvil, Richarde, a teď znovu, když jste odpovídal na tuto otázku, je: proč neuvažujete nad způsoby, jakými počítač, sám o sobě, eliminuje prostředníky – stejným způsobem jako se to rozhodl udělat Stephen King – a může navázat osobní kontakt.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: Well, they can and, in fact, this voluntary donation is one.
cs: <b>STALLMAN</b>: Dobře, mohou, a ve skutečnosti, ten dobrovolný příspěvek je jeden

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>THORBURN</b>: You think of that as not involving going through a publisher at all?
cs: <b>THORBURN</b>: Vy o tom uvažujete tak, že to vůbec nezahrnuje jít přes vydavatele?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: Absolutely not.  I hope it won't, you see, because the publishers exploit the authors terribly.  When you ask the publishers' representatives about this, they say, &ldquo;Well, yes, if an author or if a band doesn't want to go through us, they shouldn't be legally required to go through us.&rdquo; But, in fact, they're doing their utmost to set it up so that will not be feasible.  For instance, they're proposing restricted copying media formats and in order to publish in these formats, you'll have to go through the big publishers because they won't tell anyone else how to do it.  So they're hoping for a world where the players will play these formats, and in order to get anything that you can play on those players, it'll have to come through the publishers.
cs: <b>STALLMAN</b>: Vůbec ne. Doufám že ne, chápete, protože vydavatelé z autorů strašně těží. Pokud se na to zeptáte vydavatelů, řeknou, „Dobře, ano, pokud autor nebo skupina nechce jít přes nás, neměli by být tak právně vázáni.“ Ve skutečnosti ale dělají vše, co je v jejich silách, aby to bylo nastaveno tak, že to nebude proveditelné. Například navrhují formáty médií s omezenou možností kopírování, aby, pokud chcete vydávat v těchto formátech, jste museli projít přes velké vydavatele, protože nikomu jinému neřeknou, jak na to. Takže doufají ve svět, kde přehrávače budou přehrávat tyto formáty, a abyste mohli mít něco, co se dá přehrát na těchto přehrávačích, bude to muset jít přes vydavatele.

note: type: Content of: <div><p>
en: So, in fact, while there's no law against an author or a musician publishing directly, it won't be feasible.  There's also the lure of maybe hitting it rich.  They say, &ldquo;We'll publicize you and maybe you'll hit it as rich as the Beatles.&rdquo; Take your pick of some very successful group and, of course, only a tiny fraction of musicians are going to have that happen.  But they may be drawn by that into signing contracts that will lock them down forever.
cs: Takže, fakticky, zatímco není žádný zákon proti autorům nebo hudebníkům vydávajícím přímo, nebude to proveditelné. Také je zde ta návnada, že možná budete bohatí. Řeknou, „Uděláme vám reklamu a možná budete bohatí jako Beatles.“ Vyberte si nějakou velmi úspěšnou skupinu a, samozřejmě, pouze nepatrnému zlomku hudebníků se něco takového stane. Mohou ale být vtaženi do podepisování smluv, které je zablokují navždy.

note: type: Content of: <div><p>
en: Publishers tend to be very bad at respecting their contracts with authors.  For instance, book contracts typically have said that if a book goes out of print, the rights revert to the author, and publishers have generally not been very good about living up to that clause.  They often have to be forced.  Well, what they're starting to do now is use electronic publication as an excuse to say that it's never going out of print; so they never have to give the rights back.  Their idea is, when the author has no clout, get him to sign up and from then on, he has no power; it's only the publisher that has the power.
cs: Vydavatelé mají tendenci velmi špatně respektovat své smlouvy s autory. Například, smlouvy na knihy typicky říkaly, že pokud se všechny výtisky knihy vyprodají, práva se vrací autorovi, a vydavatelé obecně nebyli příliš poctiví ohledně dodržování této klauzule. Často museli být donuceni. To, co začínají dělat teď je, že používají elektronické publikace jako výmluvu, aby řekli, že se všechny výtisky nikdy nevyprodají; takže nikdy nemusí vrátit práva. Jejich myšlenka je, pokud autor nemá žádný vliv, donutit ho podepsat a od té chvíle nemá žádnou moc; je to jen vydavatel, kdo má moc.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: Would it be good to have free licenses for various kinds of works that protect for every user the freedom to copy them in whatever is the appropriate way for that kind of work?
cs: <b>OTÁZKA</b>: Bylo by dobré mít svobodné licence na různé druhy děl, které chrání svobodu každého uživatele kopírovat je způsobem, jaký je vhodný pro ten druh díla?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: Well, people are working on this.  But for non-functional works, one thing doesn't substitute for another.  Let's look at a functional kind of work, say, a word processor.  Well, if somebody makes a free word processor, you can use that; you don't need the nonfree word processors.  But I wouldn't say that one free song substitutes for all the nonfree songs or that a one free novel substitutes for all the nonfree novels.  For those kinds of works, it's different.  So what I think we simply have to do is to recognize that these laws do not deserve to be respected.  It's not wrong to share with your neighbor, and if anyone tries to tell you that you cannot share with your neighbor, you should not listen to him.
cs: <b>STALLMAN</b>: Lidé na tom pracují, ale u nefunkčních děl jedna věc nezastoupí druhou. Podívejme se na funkční dílo, řekněme, textový editor. Pokud někdo udělá svobodný textový editor, můžete ho používat; nepotřebujete textový editor, který není svobodný. Neřekl bych, že jedna svobodná píseň nahradí všechny nesvobodné písně nebo jeden svobodný román nahradí všechny nesvobodné romány. Pro tyto druhy děl je to odlišné. Co si tedy myslím je, že my prostě musíme rozpoznat, že tyto zákony si nezasluhují být respektovány. Není špatné sdílet s vaším sousedem, a pokud se někdo pokouší říct vám, že to špatné je, neměli byste ho poslouchat.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: With regard to the functional works, how do you, in your own thinking, balance out the need for abolishing the copyright with the need for economic incentives in order to have these functional works developed?
cs: <b>OTÁZKA</b>: Ohledně funkčních děl, jak vy, ve vašem uvažování, vyvažujete potřebu skoncovat s autorskými právy a potřebu ekonomických podnětů, aby tato funkční díla vznikla?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: Well, what we see is, first of all, that this economic incentive is a lot less necessary than people have been supposing.  Look at the free software movement where we have over 100,000 part-time volunteers developing free software.  We also see that there are other ways to raise money for this which are not based on stopping the public from copying and modifying these works.
cs: <b>STALLMAN</b>: Nejdřív ze všeho, co vidíme je, že tento ekonomický podnět je mnohem méně potřebný, než si lidé mysleli. Podívejte se na hnutí svobodného software, kde máme přes 100 000 dobrovolníků vyvíjejících svobodný software. Také vidíme, že jsou zde jiné způsoby, jak pro toto získat peníze, které nejsou založeny na zastavení kopírování a pozměňování těchto dél veřejností.

note: type: Content of: <div><p>
en: That's the interesting lesson of the free software movement.  Aside from the fact that it gives you a way you can use a computer and keep your freedom to share and cooperate with other people, it also shows us that this negative assumption that people would never do these things unless they are given special powers to force people to pay them is simply wrong.  A lot of people will do these things.  Then if you look at, say, the writing of monographs which serve as textbooks in many fields of science except for the ones that are very basic, the authors are not making money out of that.
cs: To je zajímavá lekce hnutí svobodného software. Kromě faktu, že vám to dává způsob, jak využívat počítač a ponechat si vaší svobodu sdílet a spolupracovat s ostatními lidmi, nám to také ukazuje, že negativní předpoklad, že lidé nebudou nikdy tyto věci dělat – pokud jim nebude dána zvláštní moc donutit lidi zaplatit jim, je jednoduše nesprávný. Hodně lidí tyto věci bude dělat. Pak, podíváte-li se na, řekněme, psaní monografií, které slouží jako učebnice v mnoha vědeckých oborech, kromě těch naprosto základních, jejich autoři na tom nevydělávají.

note: type: Content of: <div><p>
en: We now have a free encyclopedia project which is, in fact, a commercial-free encyclopedia project, and it's making progress.  We had a project for a GNU encyclopedia but we merged it into the commercial project when they adopted our license.  In January, they switched to the GNU Free Documentation License for all the articles in their encyclopedia.  So we said, &ldquo;Well, let's join forces with them and urge people to contribute to them.&rdquo; It's called &ldquo;Nupedia,&rdquo; and you can find a link to it, if you look at http://www.gnu.org/encyclopedia.  So here we've extended the community development of a free base of useful knowledge from software to encyclopedia.  I'm pretty confident now that in all these areas of functional work, we don't need that economic incentive to the point where we have to mess up the use of these works.
cs: My teď máme projekt svobodné encyklopedie, který je vlastně nekomerčním encyklopedickým projektem, a děláme pokroky. Měli jsme projekt na GNU encyklopedii, ale sloučili jsme jej s komerčním projektem, když přijali naši licenci. V lednu přešli na GNU-svobodnou dokumentační licenci na všechny články v jejich encyklopedii. Tak jsme řekli, „Dobře, spojme s nimi síly a vybídněme lidi, aby jim přispěli.“ Jmenuje se „NUPEDIA,“ a můžete na ni najít odkaz, pokud se podíváte na http://www.gnu.org/encyclopedia. Tady jsme rozšířili komunitní vývoj svobodné báze užitečného vědění ze software na encyklopedii. Jsem teď přesvědčený, že v žádné z těchto oblastí funkčních děl nepotřebujeme ten ekonomický podnět natolik, abychom si tím pokazili použití těchto děl.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>THORBURN</b>: Well, what about the other two categories?
cs: <b>THORBURN</b>: Dobře, a co ty druhé dvě kategorie.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: For the other two classes of work, I don't know.  I don't know whether people will write some day novels without worrying about whether they make money from it.  In a post-scarcity society, I guess they would.  Maybe what we need to do in order to reach the post-scarcity society is to get rid of the corporate control over the economy and the laws.  So, in effect, it's a chicken-or-the-egg problem, you know.  Which do we do first? How do we get the world where people don't have to desperately get money except by removing the control by business? And how can we remove the control by business except&mdash;Anyway, I don't know, but that's why I'm trying to propose first a compromise copyright system and, second, the voluntary payment supported by a compromise copyright system as a way to provide a revenue stream to the people who write those works.
cs: <b>STALLMAN</b>: Pro ty další dvě třídy děl, nevím. Nevím, jestli budou někdy lidé psát romány, aniž by se trápili tím, zda na tom vydělají peníze. Hádám, že ve společnosti, která nemá problémy s nedostatkem, budou. Možná, že to, co potřebujeme udělat, abychom dosáhli takové společnosti, je zbavit se korporativní kontroly nad ekonomikou a zákony. Takže výsledně je to problém slepice a vejce. Co uděláme dříve? Jak získáme svět, kde lidé nemusejí zoufale získávat peníze, jinak, než odstraněním kontroly podniky? A jak můžeme odstranit kontrolu podniky kromě – tak jako tak nevím, a proto se snažím nejdřív navrhnout kompromisní systém autorských práv, a za druhé, systém dobrovolných plateb podporovaný kompromisním systémem autorských práv, jako způsob, jak poskytnout příjmy lidem, kteří napsali tato díla.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: How would you really expect to implement this compromise copyright system under the chokehold of corporate interests on American politicians due to their campaign-finance system?
cs: <b>OTÁZKA</b>: Jak můžete vážně očekávat, že implementujete tento kompromisní systém autorských práv v situaci, kdy korporativní zájmy drží pod krkem americké politiky díky jejich systému financování kampaně?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: It beats me.  I wish I knew.  It's a terribly hard problem.  If I knew how to solve that problem, I would solve it and nothing in the world could make me prouder.
cs: <b>STALLMAN</b>: To mě trápí. Kéž bych to věděl. Je to strašně obtížný problém. Kdybych věděl jak vyřešit tento problém, vyřešil bych ho a na nic na světě bych nebyl pyšnější.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>:.  How do you fight the corporate control? Because when you look at these sums of money going into corporate lobbying in the court case, it is tremendous.  I think the DECS case that you're talking about is costing something like a million-and-a-half dollars on the defense side.  Lord knows what it's costing on the corporate side.  Do you have any idea how to deal with these huge sums of money?
cs: <b>OTÁZKA</b>: Jak bojujete s korporativní kontrolou? Pokud se podíváte na sumy peněz, které jdou do korporativního lobování u soudů, jsou ohromné. Myslím, že případ kolem DECSS, o kterém mluvíte, stál něco kolem miliónu a půl dolarů na straně obhajoby. Čert ví, kolik to stojí na straně korporací. Máte nějaký nápad, jak se vypořádat s těmito obrovskými sumami peněz?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: I have a suggestion.  If I were to suggest totally boycotting movies, I think people would ignore that suggestion.  They might consider it too radical.  So I would like to make a slightly different suggestion which comes to almost the same thing in the end, and that is, don't go to a movie unless you have some substantial reason to think it's good.  Now this will lead in practice to almost the same result as a total boycott of Hollywood movies.  In extension, it's almost the same but, in intention, it's very different.  Now I've noticed that many people go to movies for reasons that have nothing to do with whether they think the movies are good.  So if you change that, if you only go to a movie when you have some substantial reason to think it's good, you'll take away a lot of their money.
cs: <b>STALLMAN</b>: Mám návrh. Kdybych navrhoval úplně bojkotovat filmy, lidé by takový návrh ignorovali. Mohli by ho považovat za příliš radikální. Takže bych rád udělal lehce odlišný návrh, který vede nakonec k téměř stejnému důsledku, a to je, nejděte na film, pokud nemáte nějaký zásadní důvod myslet si, že je dobrý. Tedy to prakticky povede ke stejnému důsledku jako úplný bojkot hollywoodských filmů. V důsledku je to téměř stejné, ale úmysl je velmi rozdílný. Všiml jsem si, že dnes mnoho lidí chodí do kina z důvodů, které nemají nic společného s tím, zda si myslí, že je film dobrý nebo špatný. Pokud to tedy změníte, pokud půjdete na film pouze tehdy, máte-li nějaký podstatný důvod myslet si, že je dobrý, vezmete jim hodně peněz.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>THORBURN</b>: One way to understand all of this discourse today, I think, is to recognize that whenever radical, potentially transforming technologies appear in society, there's a struggle over who controls them.  We today are repeating what has happened in the past.  So from this angle, there may not be a reason for despair, or even pessimism, about what may occur in the longer run.  But, in the shorter term, struggles over the control of text and images, over all forms of information are likely to be painful and extensive.
cs: THORBURN: Jeden způsob jak pochopit celý ten dnešní projev, je poznat, myslím, že kdykoli se ve společnosti objeví radikální, potenciálně transformující technologie, nastane boj o to, kdo je ovládá. Dnes opakujeme to, co se stalo v minulosti. Takže z tohoto úhlu, nemusí zde být důvod k beznaději, nebo dokonce pesimismu, o tom, co se stane v delším období, ale v kratším období, boj o kontrolu nad textem a obrazem, nad všemi druhy informací bude zřejmě bolestný a rozsáhlý.

note: type: Content of: <div><p>
en: For example, as a teacher of media, my access to images has been restricted in recent years in a way that had never been in place before.  If I write an essay in which I want to use still images, even from films, they are much harder to get permission to use, and the prices charged to use those still images are much higher&mdash;even when I make arguments about intellectual inquiry and the legal category of &ldquo;fair use.&rdquo; So I think, in this moment of extended transformation, the longer-term prospects may, in fact, not be as disturbing as what's happening in the shorter term.  But in any case, we need to understand the whole of our contemporary experience as a renewed version of a struggle over the control of technological resources that is a recurring principle of Western society.
cs: Například, jako učiteli médií, můj přístup k obrázkům byl v nedávných letech omezen způsobem jako nikdy předtím. Napíšu-li esej, ve které chci použít obrázky, dokonce i z filmů, je mnohem těžší získat povolení k použití, a ceny za použití těchto obrázků jsou mnohem vyšší – přestože argumentuji intelektuální zvídavostí a právní kategorií „použití pro osobní potřebu.“ (fair use – pozn. překl.) Myslím si tedy, že v tomto okamžiku prodloužené transformace, dlouhodobé předpovědi nemusí být ve společnosti tak znepokojivé jako to, co se děje krátkodobě. V každém případě ale musíme chápat všechny naše současné zkušenosti jako novodobou verzi boje za kontrolu nad technologickými zdroji, která je opakujícím se principem západní společnosti.

note: type: Content of: <div><p>
en: It's also essential to understand that the history of older technologies is itself a complicated matter.  The impact of the printing press in Spain, for example, is radically different from its impact in England or in France.
cs: Je také důležité chápat, že historie starších technologií samotných je sama o sobě komplikovaná záležitost. Dopad knihtisku na Španělsko je, například, zcela odlišný od jeho dopadu na Anglii nebo Francii.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: One of the things that bothers me when I hear discussions of copyright is that often they start off with, &ldquo;We want a 180-degree change.  We want to do away with any sorts of control.&rdquo; It seems to me that part of what lay under the three categories that were suggested is an acknowledgement that there is some wisdom to copyright.  Some of the critics of the way copyright is going now believe that, in fact, it ought to be backed up and function much more like patent and trademarks in terms of its duration.  I wonder if our speaker would comment on that as a strategy.
cs: <b>OTÁZKA</b>: Jedna z věcí, které mě rozčilují, když slyším diskuse o autorských právech, je, že často začínají, „Chceme obrat o 180 stupňů. Chceme se zbavit všech druhů kontroly.“ Připadá mi, že v části o tom, co dát do těch tří navrhovaných kategorií, se uznává, že je rozumné mít autorská práva. Někteří kritici způsobu uplatňování autorských práv ve skutečnosti věří, že by měla být podpořena a fungovat mnohem více jako patenty a ochranné známky, co se týče jejich trvání. Byl bych rád, kdyby náš řečník okomentoval tuto strategii.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: I agree that shortening the time span of copyright is a good idea.  There is absolutely no need in terms of encouraging publication for a possibility of copyrights' lasting as much as 150 years, which, in some cases, it can under present law.  Now the companies were saying that a 75-year copyright on a work made for hire was not long enough to make possible the production of their works.  I'd like to challenge those companies to present projected balance sheets for 75 years from now to back up that contention.  What they really wanted was just to be able to extend the copyrights on the old works, so that they can continue restricting the use of them.  But how you can encourage greater production of works in the 1920s by extending copyright today escapes me, unless they have a time machine somewhere.  Of course, in one of their movies, they had a time machine.  So maybe that's what affected their thinking.
cs: <b>STALLMAN</b>: Souhlasím, že zkrácení doby platnosti autorských práv je dobrý nápad. Není vůbec potřeba, co se týká podpory publikování, aby autorská práva mohla trvat až celých 150 let (podle současného zákona v některých případech mohou). Dnes společnosti říkají, že 75 let pronájmu autorských práv na dílo není dost dlouhá doba, aby byla možná produkce jejich děl. Rád bych vyzval tyto společnosti, aby mi předvedly plánovaný rozpočet na 75 let do budoucnosti na podporu tohoto tvrzení. Co opravdu chtěly, bylo prodloužit autorská práva na stará díla, aby mohly dále omezovat jejich používání. Jak ale můžete povzbudit vyšší produkci děl v roce 1920 dnešním prodloužením autorských práv mi uniká, pokud tedy nemají někde stroj času. Samozřejmě, v jednom z jejich filmů měli stroj času. Takže to možná ovlivnilo jejich myšlení.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: Have you given thought to extending the concept of &ldquo;fair use,&rdquo; and are there any nuances there that you might care to lay out for us?
cs: <b>OTÁZKA</b>: Uvažoval jste někdy o rozšíření koncepce „použití pro osobní potřebu“ a jsou zde nějaké nuance, na které byste nás chtěl upozornit?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: Well, the idea of giving everyone permission for noncommercial verbatim copying of two kinds of works, certainly, may be thought of as extending what fair use is.  It's bigger than what's fair use currently. If your idea is that the public trades away certain freedoms to get more progress, then you can draw the line at various, different places.  Which freedoms does the public trade away and which freedoms does the public keep?
cs: <b>STALLMAN</b>: Myšlenku dát každému povolení pro nekomerční doslovné kopírování dvou druhů děl lze jistě chápat jako rozšíření používání pro osobní potřebu. Je to víc než dnes. Máte-li představu, že veřejnost se vzdá jisté svobody výměnou za více pokroku, pak můžete nakreslit dělící čáru na různých, rozdílných místech. Jakých svobod se veřejnost vzdá a jaké si ponechá?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: To extend the conversation for just a moment, in certain entertainment fields, we have the concept of a public presentation.  So, for example, copyright does not prevent us from singing Christmas carols seasonally but it prevents the public performance.  And I'm wondering if it might be useful to think about instead of expanding fair use to unlimited, noncommercial, verbatim copying, to something less than that but more than the present concept of fair use.
cs: <b>OTÁZKA</b>: Abych na chvíli rozšířil náš rozhovor, v jistých oblastech zábavy máme koncepci veřejného vystoupení. Například autorská práva nám nezabraňují každoročně zpívat vánoční koledy, ale zabraňují nám ve veřejném provozování. Zajímalo by mě, zda by nebylo užitečné, místo úvah o rozšíření použití pro osobní potřebu na neomezené, nekomerční, doslovné kopírování, uvažovat o něčem slabším, ale stále silnějším než je současná koncepce použití pro osobní potřebu.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: I used to think that that might be enough, and then Napster convinced me otherwise because Napster is used by its users for noncommercial, verbatim redistribution.  The Napster server, itself, is a commercial activity but the people who are actually putting things up are doing so noncommercially, and they could have done so on their websites just as easily.  The tremendous excitement about, interest in, and use of Napster shows that that's very useful.  So I'm convinced now that people should have the right to publicly noncommercially, redistributed, verbatim copies of everything.
cs: <b>STALLMAN</b>: Kdysi jsem si myslel, že by to mohlo stačit, ale pak mě Napster přesvědčil o opaku, protože Napster používají jeho uživatelé k nekomerčnímu, doslovnému kopírování. Samotný Napster server je komerční aktivita, ale lidé, kteří tam ve skutečnosti vkládají soubory, tak činí nekomerčně, a mohli by to stejně snadno dělat i na svých webových stránkách. Obrovské vzrušení kolem a zájem o využívání Napsteru ukazuje, že je velmi užitečný. Nyní jsem tedy přesvědčen o tom, že lidé by měli mít právo na veřejně dostupné, nekomerčně kopírovatelné, doslovné kopie všeho.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: One analogy that was recently suggested to me for the whole Napster question was the analogy of the public library.  I suppose some of you who have heard the Napster arguments have heard this analogy.  I'm wondering if you would comment on it.  The defenders of people who say Napster should continue and there shouldn't be restrictions on it sometimes say something like this: &ldquo;When folks go into the public library and borrow a book, they're not paying for it, and it can be borrowed dozens of times, hundreds of times, without any additional payment.  Why is Napster any different?&rdquo;
cs: <b>OTÁZKA</b>: Analogie s otázkou kolem Napsteru, která mě nedávno napadla, je analogie s veřejnou knihovnou. Předpokládám, že ti, kdo slyšeli argumenty Napsteru, slyšeli tuto analogii. Zajímalo by mě, zda byste to mohl okomentovat. Zastánci lidí, kteří říkají, že Napster by měl pokračovat a neměla by na něj být žádná omezení, občas říkají něco jako: „Když jde člověk do veřejné knihovny a půjčí si knihu, neplatí za ni, a může si jí půjčit tucetkrát, stokrát, aniž by musel platit něco navíc. Proč je Napster rozdílný?“

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: Well, it's not exactly the same.  But it should be pointed out that the publishers want to transform public libraries into pay-per-use, retail outlets.  So they're against public libraries.
cs: <b>STALLMAN</b>: Dobrá, není to přesně totéž. Mělo by se ale poukázat na to, že vydavatelé chtějí transformovat veřejné knihovny na maloobchody, kde by se platilo za každé použití. Takže jsou proti veřejným knihovnám.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: Can these ideas about copyright suggest any ideas for certain issues about patent law such as making cheap, generic drugs for use in Africa?
cs: <b>OTÁZKA</b>: Mohou tyto nápady ohledně autorských práv inspirovat nějaké nápady ohledně jistých problému s patentovým zákonem, jako třeba s výrobou levných, všeobecně známých léků pro použití v Africe?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: No, there's absolutely no similarity.  The issues of patents are totally different from the issues of copyrights.  The idea that they have something to do with each other is one of the unfortunate consequences of using the term &ldquo;intellectual property&rdquo; and encouraging people to try to lump these issues together because, as you've heard, I've been talking about issues in which the price of a copy is not the crucial thing.  But what's the crucial issue about making AIDS drugs for Africa? It's the price, nothing but the price.
cs: <b>STALLMAN</b>: Ne, není zde vůbec žádná podobnost. Problémy patentů jsou zcela odlišné od problémů autorských práv. Myšlenka, že jedno s druhým má něco společného, je jedním z nešťastných důsledků používání výrazu „duševní vlastnictví“ a podporováním lidí, aby tyto problémy házeli na jednu hromadu, protože, jak jste slyšeli, mluvil jsem o otázkách, kdy cena kopírování není zásadní věc. Jaká je ale zásadní věc v problému výroby léků na AIDS pro Afriku? Je to cena, nic než cena.

note: type: Content of: <div><p>
en: Now the issue I've been talking about arises because digital information technology gives every user the ability to make copies.  Well, there's nothing giving us all the ability to make copies of medicines.  I don't have the ability to copy some medicine that I've got.  In fact, nobody does; that's not how they're made.  Those medicines can only be made in expensive factories and they are made in expensive centralized factories, whether they're generic drugs or imported from the U.S.  Either way, they're going to be made in a small number of factories, and the issues are simply how much do they cost and are they available at a price that people in Africa can afford.
cs: Teď problém, o kterém jsem mluvil, nastane, protože digitální informační technologie dává každému uživateli možnost dělat kopie. Není tu nic, co by nám dávalo schopnost dělat snadno kopie léků. Nemám schopnost zkopírovat nějaký lék, který jsem dostal. Vlastně, nikdo nemá; takto je nevyrábíme. Tyto léky mohou být vyrobeny pouze v drahých centralizovaných továrnách, ať už jsou to všeobecně známé léky nebo dovážené ze Spojených států. Ať už je to jakkoli, budou se vyrábět v malém počtu továren a problém jednoduše je, kolik stojí a zda je jejich cena taková, že si to lidé v Africe mohou dovolit.

note: type: Content of: <div><p>
en: So that's a tremendously important issue, but it's a totally different issue.  There's just one area where an issue arises with patents that is actually similar to these issues of freedom to copy, and that is in the area of agriculture.  Because there are certain patented things that can be copies, more or less&mdash;namely, living things.  They copy themselves when they reproduce.  It's not necessarily exact copying; they re-shuffle the genes.  But the fact is, farmers for millennia have been making use of this capacity of the living things they grow to copy themselves.  Farming is, basically, copying the things that you grew and you keep copying them every year.  When plant and animal varieties get patented, when genes are patented and used in them, the result is that farmers are being prohibited from doing this.
cs: Je to tedy nesmírně důležitý problém, ale je to úplně odlišný problém. Je však jedna oblast, kde je problém s patenty, který je skutečně podobný těmto problémům o svobodě kopírovat, a to je oblast zemědělství. Jsou zde jisté patentované věci, které mohou být víceméně kopiemi – konkrétně, živé věci. Kopírují se tím, že se rozmnožují. Není to nutně přesné kopírování; mísí si geny. Je ale pravda, že farmáři po tisíciletí využívali tuto schopnost kopírovat se u živých věcí, které pěstují. Zemědělství je v zásadě kopírování věcí, které rostou, a vy je necháte kopírovat se každý rok. Bude-li patentována odrůda rostliny nebo zvířete, budou-li patentovány geny a tyto odrůdy používány, výsledek je, že farmářům je zakázáno toto dělat.

note: type: Content of: <div><p>
en: There is a farmer in Canada who had a patented variety growing on his field and he said, &ldquo;I didn't do that deliberately.  The pollen blew, and the wind in those genes got into my stock of plants.&rdquo; And he was told that that doesn't matter; he has to destroy them anyway.  It was an extreme example of how much government can side with a monopolist.
cs: Je jeden farmář v Kanadě, kterému rostla patentovaná odrůda na poli, a říkal, „Neudělal jsem to úmyslně. Pyl se vysypal a vítr přivál tyto geny do mé zásoby rostlin.“ A bylo mu řečeno, že na tom nezáleží; musí je i tak zničit. To byl extrémní příklad, jak moc může vláda stranit monopolistovi.

note: type: Content of: <div><p>
en: So I believe that, following the same principles that I apply to copying things on your computer, farmers should have an unquestioned right to save their seeds and breed their livestock.  Maybe you could have patents covering seed companies, but they shouldn't cover farmers.
cs: Věřím, že podle stejných principů, jaké se vztahují na kopírování věcí ve vašem počítači, farmáři by měli mít nezadatelné právo ponechat si svá semena a šlechtit si svá zvířata. Možná by měly existovat patenty pokrývající semenářské společnosti, ale neměly by pokrývat farmáře.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: There's more to making a model successful than just the licensing.  Can you speak to that?
cs: <b>OTÁZKA</b>: Udělat úspěšný model znamená víc než jen licencování. Můžete to rozvést?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: Absolutely.  Well, you know, I don't know the answers.  But part of what I believe is crucial for developing free, functional information is idealism.  People have to recognize that it's important for this information to be free, that when the information is free, you can make full use of it.  When it's restricted, you can't.  You have to recognize that the nonfree information is an attempt to divide them and keep them helpless and keep them down.  Then they can get the idea, &ldquo;Let's work together to produce the information we want to use, so that it's not under the control of some powerful person who can dictate to us what we can do.&rdquo;
cs: <b>STALLMAN</b>: Rozhodně. Tedy, jak víte, neznám odpověď, ale část toho, o čem věřím, že je zásadní pro vývoj svobodných, funkčních informací, je idealismus. Lidé musí vědět, že je důležité, aby tyto informace byly svobodné, že pokud jsou informace svobodné, můžete je plně využívat. Jsou-li omezené, nemůžete. Musíte vědět, že nesvobodné informace jsou pokusem rozdělit je, ponechat si je a udržet vás bezmocnými. Pak můžou pochopit tu myšlenku, „Pracujme společně a vytvořme informace, které chceme používat, aby nebyli pod kontrolou nějaké mocné osoby, která by nám diktovala, co můžeme dělat.“

note: type: Content of: <div><p>
en: This tremendously boosts it.  But I don't know how much it will work in various different areas, but I think that in the area of education, when you're looking for textbooks, I think I see a way it can be done.  There are a lot of teachers in the world, teachers who are not at prestigious universities&mdash;maybe they're in high-school; maybe they're in college&mdash;where they don't write and publish a lot of things and there's not a tremendous demand for them.  But a lot of them are smart.  A lot of them know their subjects well and they could write textbooks about lots of subjects and share them with the world and receive a tremendous amount of appreciation from the people who will have learned from them.
cs: To tomu ohromně pomáhá. Nevím, jak moc to bude fungovat v různých odlišných oblastech, ale myslím, že v oblasti výuky, podíváte-li se na učebnice, myslím, že vidím způsob, jak se to dá dokázat. Na světě je spousta učitelů, učitelů, kteří nejsou na prestižních univerzitách – jsou třeba na středních školách nebo třeba na vyšších odborných školách – kde nepíší a nepublikují tolik věcí a není o to taková poptávka. Mnoho jich je ale chytrých. Mnoho z nich zná svůj předmět dobře a mohli by psát učebnice o spoustě předmětů a sdílet je se světem, a získat obrovské ocenění od lidí, kteří se z nich budou učit.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: That's what I proposed.  But the funny thing is, I do know the history of education.  That's what I do&mdash;educational, electronic media projects.  I couldn't find an example.  Do you know of one?
cs: <b>OTÁZKA</b>: To je to, co jsem navrhoval. Ale směšná věc je, já znám historii vyučování. To je co dělám – výukové, elektronické mediální projekty. Nemohu najít žádný příklad. Znáte nějaký?

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: No, I don't.  I started proposing this free encyclopedia and learning resource a couple of years ago, and I thought it would probably take a decade to get things rolling.  Now we already have an encyclopedia that is rolling.  So things are going faster than I hoped.  I think what's needed is for a few people to start writing some free textbooks.  Write one about whatever is your favorite subject or write a fraction of one.  Write a few chapters of one and challenge other people to write the rest.
cs: <b>STALLMAN</b>: Ne, neznám. Začal jsem navrhovat tuto svobodnou encyklopedii jako výukový zdroj před pár lety, a myslel jsem, že to zabere možná dekádu, než se to rozjede. A teď už máme encyklopedii, která se rozjela. Takže věci jdou rychleji, než jsem doufal. Myslím, že je potřeba několik lidí, aby začali psát nějaké svobodné učebnice. Napište nějakou o kterémkoli vašem oblíbeném tématu, nebo napište část. Napište pár kapitol a vyzvěte ostatní lidi, aby napsali zbytek.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: Actually what I was looking for is something even more than that.  What's important in your kind of structure is somebody that creates an infrastructure to which everybody else can contribute.  There isn't a K through 12 infrastructure out there in any place for a contribution for materials.
cs: <b>OTÁZKA</b>: Vlastně to, co jsem hledal, bylo ještě trochu víc než tohle. Ve vaší struktuře je důležitý někdo, kdo dělá infrastrukturu, do které mohou ostatní přispět. My ale nemáme žádnou infrastrukturu od školky až po střední školy, kam by mohl někdo přispět.

note: type: Content of: <div><p>
en: I can get information from lots of places but it's not released under free licenses, so I can't use it to make a free textbook.
cs: Mohu získat informaci z mnoha míst, ale není uvolněna pod svobodnými licencemi, takže ji nemohu použít na tvorbu vlastní učebnice.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: Actually, copyright doesn't cover the facts.  It only covers the way it's written.  So you can learn a field from anywhere and then write a textbook, and you can make that textbook free, if you want.
cs: <b>STALLMAN</b>: Ve skutečnosti autorská práva nezahrnují fakta. Zahrnují pouze způsob, jakým je to napsáno. Takže se můžete odkudkoli naučit obor a pak napsat učebnici a můžete tu učebnici udělat svobodnou, chcete-li.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>QUESTION</b>: But I can't write by myself all the textbooks that a student needs going through school.
cs: <b>OTÁZKA</b>: Nemohu ale sám napsat všechny učebnice, které potřebuje student během své školní docházky.

note: type: Content of: <div><p>
en: <b>STALLMAN</b>: Well, it's true.  And I didn't write a whole, free operating system, either.  I wrote some pieces and invited other people to join me by writing other pieces.  So I set an example.  I said, &ldquo;I'm going in this direction.  Join me and we'll get there.&rdquo; And enough people joined in that we got there.  So if you think in terms of, how am I going to get this whole gigantic job done, it can be daunting.  So the point is, don't look at it that way.  Think in terms of taking a step and realizing that after you've taken a step, other people will take more steps and, together, it will get the job done eventually.
cs: <b>STALLMAN</b>: Dobrá, to je pravda. A já jsem také nenapsal celý svobodný operační systém. Napsal jsem nějaké části a pozval ostatní lidi, aby se připojili a napsali ostatní části. Tak jsem udělal příklad. Řekl jsem, „Jdu tímto směrem. Připojte se ke mně a dostaneme se tam.“ Dost lidí se připojilo,a tak jsme se tam dostali. Takže si myslím, že z pohledu, kde jsme, to může odrazovat. Podstata je, nedívejte se na to tímto způsobem. Uvažujte o tom, že uděláte krok a uvědomíte si, že poté, co jste ho udělali, další lidé udělají víc kroků, a nakonec, společně, tu práci uděláte.

note: type: Content of: <div><p>
en: Assuming that humanity doesn't wipe itself out, the work we do today to produce the free educational infrastructure, the free learning resource for the world, that will be useful for as long as humanity exists.  If it takes 20 years to get it done, so what? So don't think in terms of the size of the whole job.  Think in terms of the piece that you're going to do.  That will show people it can be done, and so others will do other pieces.
cs: Za předpokladu, že lidstvo samo sebe nevyhladí, práce, kterou dnes děláme, abychom vytvořili svobodnou výukovou infrastrukturu, svobodný učební zdroj pro svět, bude užitečná po dobu, po kterou bude lidstvo existovat. Zabere-li to 20 let, abychom to udělali, tak co? Takže neuvažujte nad tím ve smyslu rozsahu celé práce. Uvažujte nad kouskem, který uděláte. To ukáže lidem, že se to dá udělat, a ostatní udělají další kousky.

note: type: Content of: <div><div><p>
en: This speech is published in <a href="https://shop.fsf.org/product/free-software-free-society/"><cite>Free Software, Free Society: The Selected Essays of Richard M. Stallman</cite></a>.
cs: Tento text vyšel v knize <a href="https://shop.fsf.org/product/free-software-free-society/"><cite>Svobodný software, Svobodná společnost: Vybrané eseje Richarda M. Stallmana</cite></a> (anglicky).

note: type: Content of: <div><div><p>
en: Please send general FSF &amp; GNU inquiries to <a href="mailto:gnu@gnu.org">&lt;gnu@gnu.org&gt;</a>.  There are also <a href="/contact/">other ways to contact</a> the FSF.  Broken links and other corrections or suggestions can be sent to <a href="mailto:webmasters@gnu.org">&lt;webmasters@gnu.org&gt;</a>.
cs: Dotazy ohledně FSF a GNU prosím posílejte na <a href="mailto:gnu@gnu.org">&lt;gnu@gnu.org&gt;</a>.  Jsou tu i <a href="/contact/">další možnosti jak kontaktovat</a> nadaci FSF. Ohledně nefunkčních odkazů a dalších návrhů nebo oprav se prosím obracejte na <a href="mailto:webmasters@gnu.org">&lt;webmasters@gnu.org&gt;</a>.

note: TRANSLATORS: Ignore the original text in this paragraph, replace it with the translation of these two: We work hard and do our best to provide accurate, good quality translations.  However, we are not exempt from imperfection. Please send your comments and general suggestions in this regard to <a hr
en: Please see the <a href="/server/standards/README.translations.html">Translations README</a> for information on coordinating and contributing translations of this article.
cs: Pracujeme tvrdě a děláme to nejlepší, abychom vám přinesli přesné a kvalitní překlady. Nicméně i my můžeme udělat chybu. Vaše komentáře a návrhy na vylepšení vítáme na adrese <a href="mailto:web-translators@gnu.org"> &lt;web-translators@gnu.org&gt;</a>.</p> <p>Přečtěte si prosím  <a href="/server/standards/README.translations.html">Příručku překladatele</a>, kde se dozvíte, jak koordinovat svoji práci a posílat překlady tohoto článku.

note: type: Content of: <div><p>
en: This page is licensed under a <a rel="license" href="http://creativecommons.org/licenses/by-nd/4.0/">Creative Commons Attribution-NoDerivatives 4.0 International License</a>.
cs: Tato stránka je vydána pod licencí <a rel="license" href="http://creativecommons.org/licenses/by-nd/4.0/deed.cs">Creative Commons Uveďte původ-Nezpracovávejte 4.0 Mezinárodní</a>.

note: timestamp start type: Content of: <div><p>
en: Updated:
cs: Aktualizováno:
